УХВАЛА
15 січня 2024 року
м. Київ
справа № 161/6269/21
провадження № 51-4193ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                          ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 квітня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року, 
встановив: 
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 3 зазначеної статті.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються: обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК; вимоги особи, яка подала касаційну скаргу, які б узгоджувалися зі ст. 436 КПК.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому, у силу ст. 433 КПК суд касаційної інстанції не уповноважений перевіряти оспорюваних рішень на предмет неповноти розгляду, невідповідності висновків у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, а при здійсненні перегляду виходить із фактичних обставин, установлених судами нижчого рівня. 
Не погоджуючись із оскарженими судовими рішеннями, засуджений у скарзі, крім іншого, посилається на невідповідність висновків судів, викладених у рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду. Проте, такі доводи відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки судом касаційної інстанції.
Крім того, у поданій скарзі відсутня вимога до суду касаційної інстанції, яка повинна узгоджуватися з положеннями ст. 436 КПК, а саме: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Також у касаційній скарзі в порушення вимог ч. 3 ст. 427 КПК не зазначено чи бажає він брати участі у касаційному розгляді.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.
Колегія суддів звертає увагу    ОСОБА_4 на необхідність дотримання вимог ст. 426 КПК при подачі повторної касаційної скарги, оскільки судові рішення що оскаржуються засудженим прийняті в квітні та вересні 2022 року, а з касаційною скаргою засуджений звернувся лише в січні 2024 року, не обґрунтувавши при цьому поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 квітня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                           ОСОБА_3