УХВАЛА

15 січня 2024 року 
м. Київ

справа №620/12326/23
адміністративне провадження № К/990/44069/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Білак М.В., Мартинюк Н.М. 
перевіривши касаційну скаргу Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області»
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року 
у справі № 620/12326/23 за позовом Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправними та скасування постанов,
УСТАНОВИВ:
Державна установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області" звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якому просила визнати протиправними та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Мусієнка Олексія Геннадійовича від 02.08.2023 про відкриття виконавчого провадження №72417216, постанову від 02.08.2023 №72417216 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову від 02.08.2023 № 72417216 про стягнення виконавчого збору».
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 02.08.2023 року про відкриття виконавчого провадження №72417216, постанову від 02.08.2023 №72417216 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову від 02.08.2023 № 72417216 про стягнення виконавчого збору.
Поставною Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року - скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області" (ЄДРПОУ 08734598) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 8052 (вісім тисяч п`ятдесят дві) грн. 00 коп.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області" (ЄДРПОУ 08734598) судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції в розмірі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).
Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
У силу пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 серпня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Разом з тим, стаття 287 КАС України регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Водночас, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Предметом розгляду даної справи є визнання протиправними та скасування постанов головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.
За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухваленої у цій адміністративній справі постанови у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Оскаржуючи судове рішення у справі, розглянутій з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які регулюються  статтею 287 КАС України, заявник касаційної скарги не зазначає, що розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції.
На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний заявником касаційної скарги спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» не доведено, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії адміністративних справ.
Відповідно до пункту 5 частини першої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Аналіз правових норм та обставин справи доводить про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 13, 287, 328, 330, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року  у справі № 620/12326/23 за позовом Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправними та скасування постанов.
Копію даної ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                      В. Е. Мацедонська 

Судді                                                                                                          М. В. Білак

                                                                                                                   Н. М. Мартинюк