Справа № 126/2562/23
Провадження № 22-ц/801/187/2024
Категорія: 61
Головуючий у суді 1-ї інстанції Губко В. І.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року	Справа № 126/2562/23	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя – доповідач),
суддів: Берегового О. Ю., Панасюка О.С., 
учасники справи: 
позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2023 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви, постановлену у складі судді Губка В. І. у місті Бершадь, дата складення повного тексу ухвали відповідає даті її постановлення, 
в с т а н о в и в :
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та його скасування.
Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2023 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк не більше десяти днів з моменту отримання копії цієї ухвали, для виправлення недоліків позовної заяви.
Копія ухвали була надіслана 27 жовтня 2023 року на поштову адресу позивача та доставлена йому 02 листопада 2023 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. 
На виконання вимог ухвали 20 жовтня 2023 року позивач надіслав на адресу суду заяву про усунення недоліків та копію позовної заяви.
Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2023 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.
Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, щона виконання ухвали від 25 жовтня 2023 року ним додатково подано обгрунтування його позовних вимог та наведені докази з цього приводу, в позовній заяві детально викладено обставини і вимоги, які передбачені статтею 233 ЦПК України, вона подана відповідно до норм частини 1 статті 177 ЦПК України.
Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Від відповідача відзив на апеляційну скаргу, впродовж встановленого апеляційним судом строку, не надходив.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала не відповідає вказаним вимогам закону.
Апеляційними судом встановлено, що 25 жовтня 2023 року ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та його скасування залишено без руху (а. с. 16).
Як підстави для залишення позову без руху суд першої інстанції вказав на те, що позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсною відмову від спадщини та обираючи спосіб захисту свого порушеного права, не конкретизував яким саме чином його право було порушено, а саме не конкретизовано з яких підстав даний правочин слід визнати недійсним, не зазначено та не долучено докази, що підтверджують вказані обставини. Крім того, зазначив, що позивачем не зазначено докази, які підтверджують, що оспорюваний правочин не відповідав волі ОСОБА_3 . Також позивач не додав копію позовної заяви з додатками для відповідачки. 
На виконання вимог ухвали ОСОБА_1 07 листопада 2023 року направив до суду першої інстанції заяву, в якій виклав пояснення на підтвердження вимог, викладених в позовній заяві ( а. с. 20 – 27) та надав копію позовної заяви з додатками для відповідача..
Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2023 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та його скасування, визнана неподаною та повернута позивачеві (а. с. 28).
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція)  кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Положеннями частин 1-2 стаття 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Частиною першою статті 175 ЦПК України визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Відповідно до пунктів 3-5 частини п`ятої статті 175 ЦПК України, у позовній заяві, крім інших обов`язкових реквізитів, зазначається зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
При цьому ЦПК не передбачає конкретну форму викладу позовних вимог, а наділяє позивача правом визначати учасників справи та довільно викласти зміст позовних вимог спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.
Отже, стаття 175 ЦПК не конкретизує вимоги щодо змісту позовної заяви, який викладається позивачем в довільній формі. Головним є те, щоб позовна заява містила виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, достатність яких в подальшому має бути оцінена судом в ході судового розгляду справи по суті.
Однак суд першої інстанції вказані норми процесуального права не врахував. Фактично суд вдався до оцінки викладених позивачем обставин справи та доказів, що не віднесено до компетенції суду на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах (принципах) змагальності сторін, диспозитивності (пункти 4, 5 частини третьої статті 2 ЦПК).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 3 статті 12 ЦПК України).
У відповідності до частин 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.  Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не має права давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги.
Після відкриття провадження у справі суд першої інстанції в разі наявності підстав, визначених цивільним процесуальним законодавством, може провести підготовче судове засіданні, у якому мають бути з`ясовані всі питання, визначені статтею 183 ЦПК, зокрема, щодо остаточної визначеності предмета спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів тощо.
Із змісту позовної заяви та заяви про усунення недоліків слідує, що вони містять достатньо інформації щодо предмета позову та обґрунтування позовних вимог позивачем. 
Крім того, позивач додав до заяви докази, які він вважав за необхідне надати суду, якщо ж вони при розгляді справи не підтвердять позовні вимоги, то це є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях цивільного процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження в справі на підставі наданих позивачем позовної заяви і доданих до неї доказів.
Питання про те, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються, відповідно до пункту 1 частин першої статті 264 ЦПК вирішується судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення по суті справи, а оцінка наданих стороною позивача обґрунтувань та доказів на предмет їх достатності на стадії відкриття провадження у справі законом не передбачена.
Повертаючи заяву, суд фактично дав оцінку доказам наданим позивачем на обґрунтування позовних вимог та їх достатності, що є неприпустимим.
При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.
ЄСПЛ вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (Shishkov v. Russia, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).
Враховуючи наведене, апеляційний суд виснує, що повернення позовної заяви із підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, гарантованого йому національним та європейським законодавством.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, та передчасно повернув позивачу позовну заяву з підстав не усунення недоліків позовної заяви, що не відповідає дійсним обставинам справи.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на правову позицію , висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 31 серпня 2023 року у справі № 990/114/23, яка хоч і стосується питання повернення позовної заяви, поданої до адміністративного суду через не усунення недоліків, зазначених судом, проте підлягає врахуванню і судами, які розглядають справи в порядку цивільного судочинства, оскільки основоположні засади (принципи) та стадійність як цивільного, так і адміністративного судочинства є схожими та спрямовані на реалізацію основного завдання судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України, частина 1 статті 2 КАС України). 
Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, і є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направленням справи до цього суду для продовження розгляду.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню: оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та перешкоджає подальшому провадженню у справі, відтак відповідно до положень статті 379 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа направленню у суд першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 367 - 369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2023 року скасувати, матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та його скасування – направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                                                       Т. М. Шемета

Судді:                                                                                  О. Ю. Береговий 

                                                                                                        О. С. Панасюк