ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року 
м. Черкаси   

Справа № 709/880/23		
Провадження № 22-ц/821/82/24		
Категорія:  351000000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В., 
суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І. 
за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Акціонерне товариство «Банк Форвард»
представник відповідача: Уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» Караченцев Артем Юрійович
треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» Караченцева Артема Юрійовича на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2023 року (постановленого в приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області під головуванням судді Левченка В.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

26 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування позовних вимог вказувала, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А. В відкрито виконавче провадження № 67416908 щодо виконання виконавчого напису № 23416 від 20 серпня 2021 року про стягнення з позивача боргу в розмірі 18251,73 грн на користь АТ «Банк Форвард».
Вважає, що на момент вчинення виконавчого напису існував спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, а також спірний виконавчий напис був вчинений нотаріусом за відсутності всіх необхідних документів, зокрема, оригіналу кредитного договору, документів та доказів направлення, а також отримання боржником повідомлення про наявність заборгованості, виконавчий напис було вчинено за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, а тому виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 липня 2023 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. від 20 серпня 2021 року та зареєстрований за № 23416 про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості в розмірі 18251,73 грн.
Стягнуто з АТ «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1610,40 грн.
Дію заходів забезпечення позову згідно ухвали Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 липня 2023 року - продовжено протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису (20 серпня 2021 року), кредитний договір, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входив до Переліку №1172, оскільки постанова КМУ про доповнення вказаного Переліку цим розділом, була визнана незаконною та нечинною згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. 
Оскільки оскаржений позивачкою виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили вищевказаного судового рішення, а укладений кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 03 листопада 2024 року уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» Караченцев А.Ю., вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, просив рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що факт прострочення виконання зобов`язання по кредитному договору позивачем не оспорюється, доказів, які б підтверджували відсутність заборгованості, її іншого розміру (контррозрахунку) не надано. Також не надано до суду доказів на спростування факту безспірності заборгованості за кредитним договором.
Також на думку відповідача, суд, вирішуючи даний спір, не повинен обмежуватись лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі, враховуючи наявність чи відсутність безспірної заборгованості, її розмір, про що суд має зазначити у своєму рішенні.
Крім того, відповідач акцентує увагу, що на момент звернення до нотаріуса ним подано усі передбачені законодавством документи. Вважає, що нотаріус вчинив виконавчий напис у відповідності до вимог законодавства та підстав відмовляти у його вчиненні в останнього не було, а тому відсутні правові передумови для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.

Фактичні обставини справи

20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В. О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №23416, яким звернуто стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 18251,73 грн. на користь АТ «Банк Форвард» (а.с. 10).
Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 67416908 від 06 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 18251,73 грн. (а.с. 8).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» Караченцева А.Ю. не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 
При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 №1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.
Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
З викладеного слідує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, зазначеної у пунктах 93-95 постанови від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження №12-5гс21), оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що наданий нотаріусу кредитний договір №93493532 від 29 листопада 2011 року нотаріально не посвідчений (а.с. 11-13).
Окрім того, вимоги стягувача не є безспірними з огляду на те, що у наявному в матеріалах справи кредитному договорі сума кредиту встановлена у розмірі 3557,88 грн., при цьому банк просить повернути 17151,73 грн. вказуючи, що складовими даної суми є: заборгованість за кредитом 11663,18 грн.; заборгованість за процентами- 4738,55 грн; плата за пропуск мінімальних платежів 750,00 грн. 
Отже, сума заборгованості за кредитним договором, та сума, вказана у виконавчому написі, відрізняються. При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження розміру заборгованості позивача перед банком станом на час вчинення виконавчого напису.
На підставі викладеного, колегія погоджується з висновком суду щодо наявності підстав для визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. від 20 серпня 2021 року та зареєстрований за № 23416 про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості в розмірі 18251,73 грн., таким, що не підлягає виконанню.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що банком були надані всі документи за передбаченим переліком, а також доводи щодо не спростування позивачем заборгованості, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що суд встановив подання банком нотаріусу нотаріально не посвідченого кредитного договору, а також не безспірність вимог стягувача у зв`язку з тим, що суми кредиту, зазначена у кредитному договорі, є відмінною від суми, вказаній у виконавчому написі нотаріуса, за відсутності жодних підтверджень розрахунку розміру такої заборгованості, а також за відсутності доказів отримання боржником вимоги банку про повернення кредиту.
Таким чином, проаналізувавши зміст договору, нотаріус міг встановити, що такий договір нотаріально не посвідчений, а кредитор просить вчинити виконавчий напис на заборгованість, яка не є безспірною, за відсутності підтвердження про отримання боржником вимоги про повернення кредитних коштів.
Зважаючи на зазначене, колегія доходить висновку, що місцевий суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.
Інші доводи апеляційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів та спростовуються встановленими місцевим судом обставинами справи і положеннями законодавства.
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а отже, у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,- 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» Караченцева Артема Юрійовича – залишити без задоволення.
Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2023 рокуу  справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча                                                         О.В. Карпенко

Судді                                                                 В.Г. Бородійчук

                                                                               Л.І. Василенко