ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 березня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 317/6572/23	

 Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
 за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 01 лютого 2024 року (суддя Нікітін В.В.) у справі №317/6572/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

                                                     ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову серії БАБ № 786010 від 10.09.2023, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч. 5, 6 ст. 121 та ч.ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП.
Підставами позову визначено порушення відповідачем процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, в частині позбавлення права на правову допомогу та розгляду справи за відсутності позивачки.
Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 01 лютого 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
За наслідками розгляду справи суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність та обгрунтованість оскаржуваної постанови з огляду на встановлений факт порушення позивачкою ПДР. З приводу аргументів позивачки щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи, суд вказав на те, що надані докази (відеозапис) свідчать про те, що позивачка не заявляла клопотань про необхідність надання їй правової допомоги та взагалі самовільно залишила місце складання постанови, що за висновками суду першої інстанції, свідчить про небажання позивачки бути присутньою при розгляді справи.
Не погодившись з рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обгрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо дотримання посадовими особами відповідача процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. З цього приводу позивачка вказує на те, що їй не було роз`яснено права, а справу розглянуто за її відсутності, при цьому, будь-яких поштових повідомлень про розгляд справи на її адресу не надходило.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість.
Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм 
матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що поліцейським СРПП ВП № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції Сергою Д.О. 10.09.2023 було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії БАБ № 786010 відносно громадянки ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративних правопорушень, передбачених: ч.ч. 5, 6 ст. 121 та ч.ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП.
Вказана постанова оскаржена позивачкою в судовому порядку.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Так, судом першої інстанції встановлено та з огляду на доводи апеляційної скарги не спростовується позивачкою те, що винесенню оскаржуваної постанови передували такі події.
З пояснень свідка ОСОБА_2 встановлено, що 10 вересня 2023 року їх екіпажу через планшет поступив виклик щодо викрадення мопеду в селі Розумівка Запорізького району Запорізької області.
Приїхавши на виклик, їх зустріла ОСОБА_1 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння та пояснила, що кілька днів тому вона залишила скутер на околиці села. Коли вони поїхали туди, то виявили належний їй скутер. Після цього на ОСОБА_1 був складений постанову за статтею 183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб).
ОСОБА_1 було роз`яснено, що вона не має права керувати скутером через перебування у стані сп`яніння та порекомендували вести його додому в руках. Через деякий час вони з напарником помітили, що ОСОБА_1 все-таки сіла на мопед та поїхала.
Вони на патрульному автомобілі наздогнали її та склали на неї протокол за ст. 130 КУпАП і оскаржувану постанову, оскільки ОСОБА_1 , не маючи водійського посвідчення та страхового полісу керувала незареєстрованим транспортним засобом без мотошолому.
Вказані пояснення свідка підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення.
Отже, вставивши зазначені обставини справи, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про правомірність та обгрунтованість оскаржуваної постанови з огляду на встановлений факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення.
Не ставлячи під сумнів висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини у вчиненні адміністративних правопорушень, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови, позивачка, в апеляційній скарзі, висловлює свою незгоду з висновками суду першої інстанції щодо дотримання посадовими особами відповідача процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. З цього приводу зазначає, що їй не було роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а справу розглянуто за її відсутності.
З приводу таких аргументів позивачки слід зазначити те, що з наданого відеозапису вбачається, що поліцейським було роз`яснено позивачці те, що стосовно неї будуть складені, зокрема, постанови про адміністративне правопорушення, роз`яснено суть вчиненого адміністративного правопорушення. Після чого позивачка встала зі скутера, поставила його на підніжку і пішла з місця оформлення постанови. При цьому, будь-яких зауважень щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення не висловлювала, як не висловлювала і бажання скористатися правовою допомогою.
Таким чином, твердження позивачки про порушення відповідачем процедури розгляду справи, в частині не роз`яснення прав, не надання можливості скористатися правовою допомогою, є безпідставними.
Щодо аргументів позивачки про розгляд справи за її відсутності.
Так, в апеляційній скарзі позивачка зазначає, що в силу приписів ст.268 КУпАП справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення ро місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З цього приводу позивачка зазначає, що на її поштову адресу не надходило жодних повідомлень про розгляд справи, чим, на її думку, відповідач порушив вимоги ст.268 КУпАП.
Статтею 258 КУпАП визначено перелік правопорушень для фіксації яких не складається протокол, а справи, відносно вказаних правопорушень, розглядаються на місці вчинення правопорушення.
За приписами частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення   виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог   статті 283 цього Кодексу.
Розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої   Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 розділу).
Пункт 2 Розділу ІІІ Інструкції конкретизує, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 5, 6   статті 121, частинами 1, 2 статті 126 КУпАП   виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Таким чином, розгляд справи на місці вчинення адміністративного правопорушення, у спірному випадку, відповідало вимогам чинного законодавства.
Отже, дослідивши встановлені обставини справи, аргументи позивачки, з якими вона пов`язувала незаконність та необгрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 01 лютого 2024 року у справі №317/6572/23 – без змін.
Постанова   суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.           

          Повний текст постанови складено 19.03.2024
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк