ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року 
м. Черкаси   

Справа № 705/2186/23		
Провадження № 22-ц/821/188/24		
Категорія: 310020000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І. 
за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Гейка Василя Анатолійовича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 листопада 2023 року (ухваленого під головуванням судді Єщенко О.І. в приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

26 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. 
В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що 12.04.2008 між нею та відповідачем було укладено шлюб. 
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.01.2019 шлюб між сторонами розірваний. 
Вказує, що від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу залишилися проживати з нею. 
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2019 стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.05.2019 до повноліття дітей. 
Виконавчий лист № 705/2140/19 про примусове стягнення на користь позивача з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей видано судом 17.03.2020 та 22.11.2021 був спрямований до примусового виконання до Уманського відділу ДВС.
Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа відкрито за №67616347.
Вказує, що відповідач не працює, аліменти на утримання дітей не сплачував. 
Починаючи з 01.12.2022 по 20.03.2023 з відповідача частково стягнуто аліменти, а саме: за січень 2023 року стягнуто 3 150 грн; за лютий 2023 року стягнуто 1 050 грн, за березень 2023 року стягнуто 1 050 грн.
Із розрахунку Уманського відділу ДВС від 21.03.2023 вбачається, що аліментні зобов`язання відповідачем виконувалися не в повному обсязі, внаслідок чого щомісячно, починаючи з 01.09.2021 по 20.03.2023 включно, мало місце прострочення сплати аліментів, що призвело до виникнення заборгованості на суму 43 602 грн 74 коп.
Позивачкою ОСОБА_1 , з урахуванням висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц, наведено розрахунок суми пені за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2021 року по лютий 2023рік, яка становить 116 895,43 грн.
Вказує, оскільки сума неустойки (пені) за порушення відповідачем аліментних зобов`язань становить 116 895,43, тобто перевищує 100% заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, тому вважає за необхідне провести стягнення неустойки (пені) з відповідача на користь позивачки в межах наявної заборгованості по аліментах 43 602,74 грн.
На підставі наведеного, позивачка просила суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 43 602,74 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 листопада 2023 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 43 602 ,74 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Рішення суду мотивовано, зокрема, тим, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, позивачем правильно заявлено вимогу про стягнення з відповідача неустойки (пені) за період по 20.03.2023 в сумі, що дорівнює заборгованості по сплаті аліментів, а саме 43 602,74 грн.
Судом зазначено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача, відповідач та його представник не надали доказів того, що несплата аліментів була зумовлена незалежними від відповідача обставинами да дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 30 листопада 2023 року через засоби поштового зв`язку, представник ОСОБА_2 – адвокат Гейко В.А., вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, постановленим при неправильному застосуванням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні усіх фактичних обставин справи, без надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, просив скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 листопада 2023 року та постановити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема мотивована тим, що відповідач перебуває з 31.10.2019 в психіатричних закладах закритого типу на примусовому лікуванні по теперішній час, а тому позбавлений можливості самостійно сплачувати відповідний розмір аліментів.
Звертає увагу суду на той факт, що пенсія по інвалідності, призначена відповідачу ОСОБА_2 , являється для нього єдиним джерелом доходу, яким він самостійно не може розпоряджатися.
Судом не взято до уваги, що з відповідача стягнуто кошти в сумі 25 568,92 грн та станом на 01.06.2023 за відповідачем залишилась заборгованість по сплаті аліментів на користь позивача на утримання дітей в сумі 23 655,08 грн.
Крім того, ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки являється особою з інвалідністю ІІ групи від загального захворювання, на що судом першої інстанції також не було звернуто уваги.

Відзив на апеляційну скаргу

25 грудня 2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання, вважаючи апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Гейка В.А. безпідставною, а рішення суду першої інстанції ухваленим із додержанням норм матеріального і процесуального права, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Фактичні обставини справи 

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2019 року вирішено стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.05.2019 і до досягнення дітьми повноліття.
На підставі зазначеного рішення Уманським міськрайонним судом Черкаської області 17.03.2020 було видано виконавчий лист.
Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кравченко М.В. від 23.11.2021 відкрито виконавче провадження № 67616347 по примусовому виконанню виконавчого листа № 705/2140/19, виданого 17.03.2020.
Згідно з наявним у справі розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за вих. № 9360-4 від 21.03.2023, виданим старшим державним виконавцем, вбачається, що заборгованість по аліментам ОСОБА_2 на утримання дітей на 20.03.2023 становить 43 602,74 грн.
На підставі вказаної довідки позивачем здійснено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, зазначений позивачем у позовній заяві, розмір якої всього за період з вересня 2021 року по 20.03.2023 складає 116 895,43 грн.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав
і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків
від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються
у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (частина перша статті 196 СК України).
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку.
Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року в справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19), зазначено, що: «у СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
У зв`язку з викладеним, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне уточнити висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311св17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.
Аналогічний за змістом висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року в справі № 461/7406/18 (провадження № 61-2128св20) та від 28 жовтня 2020 року в справі № 610/1213/17 (провадження № 61-212св18), від 24 травня 2023 року у справі № 372/3260/20 (провадження № 61-8523св22).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2019 року стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.05.2019 і до досягнення дітьми повноліття.
На підставі зазначеного рішення Уманським міськрайонним судом Черкаської області 17.03.2020 було видано виконавчий лист.
Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кравченко М.В. від 23.11.2021 відкрито виконавче провадження № 67616347 по примусовому виконанню виконавчого листа № 705/2140/19, виданого 17.03.2020.
Із розрахунку старшого державного виконавця Кравченко М.В., вбачається, що станом на 20 березня 2023 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 43 602,74 грн, ( а.с. 18).
       Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу №705/2140/19, здійсненого старшим державним виконавцем Кравченко М.В., вбачається, що станом на 01 червня 2023 року боржником повинно бути сплачено аліменти в сумі 56 754,00 грн, відповідно до матеріалів виконавчого провадження за період з вересня 2021 року по травень 2023 року боржником фактично сплачено 32 918,92 грн, а заборгованість станом на 01 червня 2023 року становить 23 655,08 грн.
Отже, із наданого розрахунку вбачається, що в травні 2023 року у рахунок заборгованості по аліментах було перераховано кошти у розмірі 25 568,92 грн.
Із довідки Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» №1.1/4-1485 від 13.06.2023 вбачається, що ОСОБА_2 , є особою з інвалідністю ІІ групи від загального захворювання, перебуває з 24.09.2020 в Дніпровській філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» у зв`язку із застосуванням до нього у встановленому законом порядку примусових заходів медичного характеру.
Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серії 12 ААГ №176299 ОСОБА_2 є особою, якій встановлена ІІ група інвалідності загального захворювання до 01.02.2024 року, перебуває на примусовому лікуванні, стаціонарне лікування (а.с. 62). 
Із наведеного слідує, що відповідач ОСОБА_2 , який з 24 травня 2020 року перебуває на примусовому лікуванні у Дніпровській філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», не здійснює особисто сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а відповідно, відрахування відбуваються лікувальним закладом на підставі виданого судом виконавчого листа.
Відтак, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідач та його представник не надали доказів того, що несплата аліментів була зумовлена незалежними від відповідача обставинами, оскільки вказане спростовується наявними матеріалами справи.
Судом вірно встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дітей, вказаний факт відповідачем та його представником не заперечується.
В матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження звернення ОСОБА_1 до відповідача про стягнення заборгованості по сплаті аліментів.
Враховуючи, що відповідач перебуває на примусовому лікуванні, стягнення аліментів здійснюється на підставі виконавчого листа № 705/2140/19, то на переконання колегії суддів, у діях відповідача не вбачається наявності вини щодо несплати аліментів на утримання дітей і наявна заборгованість утворилась із незалежних від ОСОБА_2 причин. 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Оскільки судом першої інстанції належним чином не з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, не відповідають фактичним обставинам справи, тому відповідно до вимог ст.376 ЦПК України апеляційну скаргу представника відповідача - адвоката Гейка В.А. слід задовольнити,  рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В апеляційній скарзі, представником відповідача вказано, що відповідач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки являється особою з інвалідністю ІІ групи від загального захворювання, на підтвердження надав копію довідки до акта огляду МСЕК Серії 12 ААГ № 176299.
Згідно з підпунктом «б» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача.
Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 ЦПК України).
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Отже, відповідач звільнений від сплати судового збору в силу закону.
Суд першої інстанції, стягуючи судові витрати у вигляді судового збору з відповідача ОСОБА_2 , у розмірі 1073,60 грн., не врахував, що відповідач є особою, якій встановлена ІІ група інвалідності, та дійшов і в цій частині до помилкового висновку.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 є особою, якій встановлена ІІ група інвалідності з загального захворювання, що підтверджується доказами, а позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом, тому судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції слід віднести на рахунок державного бюджету.
Керуючись ст.ст. 258, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, –

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Гейка Василя Анатолійовича – задовольнити.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - скасувати та ухвалити нове.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів – відмовити.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції віднести на рахунок державного бюджету.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча                          О.В. Карпенко

Судді                 В.Г. Бородійчук

                       Л.І. Василенко