Справа № 344/17234/23 
Провадження № 33/4808/186/24 
Категорія ст. 124 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В. 
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю захисника Дворського В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого адвоката Яремчука О.О. на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 9.01.2024 року,

                в с т а н о в и в :

Цією постановою щодо                 ОСОБА_1 , 
        ІНФОРМАЦІЯ_1  
закрито провадження у справі про притягнення його до відповідальності за ст. 124 КУпАП без визнання вини у зв`язку з закінченням строків давності накладення адміністративного стягнення.
За даними протоколу про адміністративне правопорушення 4.09.2023 року о 8 год. 50 хв. на перехресті вулиць Довженка – Дорошенка у м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toйота НОМЕР_1 , виконуючи маневр повороту ліворуч, проявив неуважність при виїзді з другорядної дороги на головну, не переконався, що це буде безпечно та не надав перевагу у русі автомобілю «Meрседес НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався головною дорогою, внаслідок чого відбулось їх зіткнення. В результаті чого автомобіль Мерседес відкинуло на зустрічну смугу, що призвело до зіткнення з автомобілем Шкода НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , який у свою чергу по інерції зіткнувся з автомобілем ВАЗ НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4 та автом Форд НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП транспортні засоби та відбійник отримали пошкодження з матеріальними збитками.
Суд мотивував постанову тим, що на момент розгляду справи закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП і суд позбавлений можливості встановити наявність чи відсутність події та складу адміністративного правопорушення у даній справі, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення та без встановлення вини ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі апелянт  ОСОБА_6 оспорює законність й обґрунтованість постанови судді, вважає, що вона є незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним встановленням обставин, необхідних для вирішення справи, недоведеності встановлених обставин, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що закриття провадження у справі у зв?язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, без вирішення питання щодо винуватості особи, є закриттям за нереабілітуючої підстави, порушує принцип правової визначеності, що є складовим принципу верховенства права, звужує права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і потерпілого. Зазначає, що в чинному КУпАП відсутні норми, які б встановлювали будь-які обмеження при розгляді справи судом відносно встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, підтвердження чи спростування вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. Тому, з огляду на наведене, суд передчасно закрив провадження в справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, не дослідивши докази у справі та не встановивши обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та винуватість чи невинуватість ОСОБА_1 у його вчиненні. Вважає, що вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст.124 КУпАП, підтверджується сукупністю наявних та долучених до справи доказів, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом огляду місця події від 4.09.2023 року та доданою схемою, поясненнями потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відеозаписом моменту ДТП та іншими доказами в їх сукупності.
Просить постанову суду скасувати та встановити вину ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закривши провадження у справі у зв`язку з закінченням строків давності притягнення останнього до відповідальності.

Апеляційний розгляд проведено без участі апелянта та його довірителя за їх клопотанням.

Заслухавши доводи захисника Дворського В.М. про відхилення апеляції, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши апеляційні доводи, суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова суду в адміністративній справі повинна бути законною й обґрунтованою.
Постанова суду щодо ОСОБА_1  відповідає вказаним вимогам КУпАП, вона є законною й обґрунтованою.
Судом встановлено, що на час розгляду справи закінчився встановлений ст. 38 КУпАП 3-місячний строк давності, а тому дана обставина є правовою підставою для невідкладного закриття справи на цій підставі. 
Неможливо проводити судовий розгляд після закінчення строку давності у справі, що буде порушенням вимог ст. 247 п.7 КУпАП. Із змісту цієї норми прямо слідує, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає (невідкладному) закриттю у зв`язку із закінченням на момент судового розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Вищевказана норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення чи перевірки обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності чи відсутності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення через закінчення строків давності.
Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з положеннями ст. 284 КУпАП про те, що судовим рішенням, що підтверджує вину особи, є лише постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу. Однак, оскаржена постанова суду не належить до вказаних категорій, на правопорушника суд не наклав стягнення, тому визнання вини ОСОБА_1 чи її спротування при закритті справи буде неправомірним.
Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, лише якщо на час розгляду справи не закінчився строк давності, що мало місце у цій справі.
Таким чином, вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності або її відсутність не встановлюється у справах, у яких провадження закривається за строком давності, що прямо вказано в ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП. Із змісту цієї норми прямо слідує, що законодавцем встановлено чіткий і достатній строк (3 місяці), протягом якого можна доводити чи спростовувати вину правопорушника, однак після його закінчення цього робити вже не можна, тому що не дозволяє закон.
Враховуючи, що у цій справі датою вчинення правопорушення є 4.09.2023 року, а на час ухвалення постанови суду першої інстанції пройшло більше 3 місяців, то справа щодо ОСОБА_1 правильно була закрита без продовження провадження, без дослідження й перевірки доказів і встановлення чи заперечення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Така позиція суду прямо випливає із змісту ст. 247 п.7 КУпАП. Закінчення строку давності у цій справі є процесуальною перешкодою для апеляційного суду будь-яким чином продовжувати у ній провадження, яке законно й обґрунтовано закрито. 
Наявність різної судової практики з цього приводу на переконання судді-доповідача не є підставою для скасування чи зміни оскарженої постанови суду. Доцільність підтвердження вини особи у таких справах для майбутньої можливої преюдиції при вирішенні цивільних позовів, слід вважати помилковим, оскільки у порядку цивільного судочинства може бути вирішено будь-який цивільно-правовий спір, в тому числі з приводу цієї автоподії, без наявності постанови суду про підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Така позиція апеляційного суду ґрунтується на прямій вимозі закону та є дієвим способом для уникнення судами невиправданого затягування судових процесів за межами строків давності.
Таким чином постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга не може бути задоволеною, оскільки для визначення наявності чи відсутності складу правопорушення, для з`ясування вини чи невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, необхідно проводити дослідження доказів, на що є зазначена вище процесуальна перешкода.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката Яремчука О.О. залишити без задоволення, постанову Івано-Франківського міського суду від 9.01.2024 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя :                                                                Б.М. Гриновецький