СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року               м. Харків                        Справа № 917/1545/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.,
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Аттіка-2007” (вх. № 2454 П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.10.2023 (рішення ухвалене суддею Безрук Т.М 30.10.2023 у приміщенні Господарського суду Полтавської області) у справі №917/1545/23
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Аттіка-2007”, м. Харків
до фізичної особи – підприємця Рибалко Наталії Миколаївни, смт.Чутове Полтавської області
третя особа, яка не заявляє самосійних вимог на предмет спору на стороні позивача -Товариство з обмеженою відповідальністю “Тютюнова компанія Слобожанщини”, м. Рівне 
про стягнення 59886,09 грн

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.10.2023 у справі №917/1545/23 (суддя Безрук Т. М.) позов задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи – підприємця Рибалко Наталії Миколаївни ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Аттіка-2007” (вул. Суздальські ряди, буд. 12, м. Харків, 61052, ідентифікаційний код 34630835) 10692 грн 94 коп. основного боргу за договором поставки №ТКС 20/10/678 від 20.10.2020 на підставі договору про відступлення права вимоги №3 від 05.07.2023, 3660 грн 32 коп. інфляційних втрат, 682 грн 72 коп. - три проценти річних, 2684 грн 00 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору, в іншій частині – у позові відмовлено.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Аттіка-2007” звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області у справі №917/1545/23 від 30.10.2023, та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги позивача, а саме: стягнути з фізичної особи-підприємця Рибалко Наталії Миколаївни (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Аттіка-2007” (код ЄДРПОУ - 34630835): суму основного боргу у розмірі 42017,64 грн; суму 3% річних у розмірі 2684,50 грн; суму інфляційних збитків 15183,95 грн; суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн; суму судового збору у розмірі 2684 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається, зокрема, на те, що суд першої інстанції:
- помилково встановив, що сплата за видатковою накладною від 21.06.2021 на суму 30098,66 грн. була здійснена відповідачем в сумі 25082, 22 грн, а не, як зазначав позивач, частково на суму 22140,00 грн.;
- не врахував положення п. 8.6 договору поставки, відповідно до якого за умови прострочення покупцем оплати товару постачальником можуть бути застосовані такі оперативно-господарські санкції, як зміна умов оплати товару або розірвання в односторонньому порядку цього договору. Позивач стверджує, що оскільки відповідач не дотримувався строків оплати за поставлений товар, тому на підставі п. 8.6 договору зарахування отриманих від відповідача коштів було спрямовано на погашення попередньої заборгованості; 
- не застосував до здійснених відповідачем оплат ст. 237 ГК України.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Аттіка-2007” на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.10.2023 у справі №917/1545/23, встановлено учасникам справи строк по 15.12.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження, попереджено, що апеляційна скарга буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи.
18.12.2023 від відповідача надійшли відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, та заява про неможливість надання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до закінчення розгляду справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
20.10.2020 між ТОВ “Тютюнова компанія Слобожанщини” (далі – постачальник) та ФОП Рибалко Наталією Миколаївною (далі – покупець) укладений договір поставки №ТКС20/10/678 (далі - договір поставки), відповідно до якого постачальник зобов`язується поставляти покупцю тютюнові вироби (далі - товар) відповідно до замовлень покупця на поставку товару, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати такий товар. Придбаний покупцем за цим договором товар буде в подальшому реалізовуватися через об`єкти торгівлі покупця в межах території України. Асортимент, кількість, ціна партії товару визначається за згодою сторін та фіксується у видаткових накладних на товар та/або товарно-транспортних накладних (пункти 1.1 та 1.2 договору поставки).
Згідно з п. 2.1 договору поставки товар поставляється постачальником окремими партіями відповідно до замовлень покупця. Постачання товару здійснюється згідно з правилами Інкотермс 2010 на умовах EXW – поставка зі складу постачальника, зазначеного в узгодженому сторонами замовленні. Сторони можуть погодити постачання товару згідно з правилами Інкотермс 2010 на умовах DDP – поставка в місце, зазначене в узгодженому постачальником замовленні (п. 2.3 договору поставки). Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної та/або товарно-транспортної накладної на такий товар (п. 2.4 договору поставки).
Відповідно до п. 3.1 договору поставки приймання товару здійснюється на складі постачальника, якщо інше місце поставки товару не узгоджено сторонами в замовленні та рахунку.
Згідно з п. 6.1 договору поставки ціна на товар визначається на підставі чинних прайс-листів постачальника та зазначається в видаткових накладних на товар. Прайс-листи надсилаються покупцю у вигляді EDI-документу PRICAT або електронною поштою.
Відповідно до п. 6.3 договору поставки покупець оплачує поставлений за цим договором товар (обрати необхідне, позначивши «+»): (…) на умовах попередньої оплати у строк (….) календарних днів з моменту надання постачальнику рахунку; (+) протягом 7 (семи) календарних днів з моменту виконання постачальником зобов`язання з поставки такого товару. У разі, якщо останній день строку на оплату товару припадає на вихідний або святковий день, останнім днем строку здійснення оплати вважається перший наступний за ним банківський день.
За невиконання чи неналежне виконання умов договору сторони будуть нести відповідальність відповідно до чинного законодавства України і умов цього договору (п. 8.1 договору поставки). У разі прострочення оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен календарний день прострочення платежу (п.8.2 договору поставки). 
Договір поставки набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2021 року. У разі, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону про інше за 30 календарних днів до спливу терміну договору, договір вважається продовженим строком на кожен наступний календарний рік з дати спливу зазначеного у цьому пункті договору терміну договору (п. 11.1 договору поставки).
Пунктом 12.6 договору поставки передбачено, що заміна сторони цього договору (в т.ч. укладення договору про відступлення права вимоги, що виникло або виникне у майбутньому) здійснюється виключно за попередньою письмовою згодою постачальника.
05.07.2023 між ТОВ “Тютюнова компанія Слобожанщини” (первісний кредитор) та ТОВ “Аттіка-2007” (новий кредитор) укладений договір про відступлення права вимоги №3 (далі – договір про відступлення права вимоги), відповідно до якого первісний кредитор, передає, а новий кредитор приймає на себе належне первісному кредиторові право вимоги у боржника (фізичної особи - підприємця Рибалко Наталії Миколаївни, РНОКПП - НОМЕР_1 ) грошової суми в розмірі 42017,64 грн. за договором поставки №ТКС 20/10/678 від 20.10.2020 та витратами, пов`язаними з його виконанням (далі – основний договір), укладеним між первісним кредитором та боржником, а новий кредитор зобов`язується сплатити за відступлення права вимоги первісному кредитору суму, вказану в п. 1.2 цього договору (п. 1.1 договір про відступлення права вимоги). Новий кредитор зобов`язується оплатити первісному кредитору грошову суму у розмірі 42017,64 грн. протягом 18 місяців з моменту підписання цього договору, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора, або в іншій, не забороненій чинним законодавством формі (п. 1.2 договору про відступлення права вимоги). Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 4.1 договору про відступлення права вимоги). 
У серпні 2023 ТОВ “Аттіка-2007” звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом, в якому просило стягнути з ФОП Рибалко Н. М. 42017,64 грн основного боргу за договором поставки №ТКС20/10/678 від 20.10.2020, 15183,95 грн - інфляційних втрат, 2684,50 грн - 3% річних.
Позивач зазначав, що набув статусу нового кредитора на підставі договору про відступлення права вимоги №3 від 05.07.2023 і отримав право грошової вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за договором поставки №ТКС20/10/678 від 20.10.2020, укладеним між відповідачем та ТОВ “Тютюнова компанія Слобожанщини”.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ “Аттіка-2007” зазначало, що протягом тривалого часу постачальник здійснював постачання товару, натомість покупець порушував свій обов`язок щодо своєчасної оплати товару. Починаючи з червня 2021 у покупця виникла заборгованість за поставлений товар. Позивач посилається на те, що виконання в повному обсязі зобов`язань щодо постачання товару підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 між ТОВ «ТСК» та ФОП Рибалко Н.М., а також видатковими накладними: №341-00049449 від 21.06.2021 на суму 30098,66 грн. та №341-00052741 від 28.06.2021 на суму 34058,98 грн. Також, позивачем нараховано до стягнення 15183,95 грн інфляційних втрат та 2684,50 грн 3% річних.
До позовної заяви ТОВ “Аттіка-2007” додані копії таких документів: договір про відступлення права вимоги №3 від 05.07.2023; договір поставки №ТКС20/10/678 від 20.10.2020; видаткові накладні №341-00049449 від 21.06.2021 на суму 30098,66 грн. та №341-00052741 від 28.06.2021 на суму 34058,98 грн.; платіжне доручення №88 від 05.07.2021 на суму 25082,22 грн., призначення платежу “За тютюнові вироби по док від 21.06.2021 Без ПДВ”; акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 по 31.12.2023, в якому зазначена заборгованість відповідача перед третьою особою за договором поставки  в сумі 42017,64 грн; розрахунок 3% річних та інфляційних збитків. 
Заперечуючи проти позовних вимог відповідач підтверджує отримання товару від ТОВ “Тютюнова компанія Слобожанщини” за видатковими накладними №341-00049449 від 21.06.2021 на суму 30098,66 грн та №341-00052741 від 28.06.2021 на суму 34058,98 грн.  Проте зазначає, що у нього відсутній борг перед позивачем, оскільки вказані видаткові накладні ним повністю оплачені, що підтверджує платіжними дорученнями №88 від 05.07.2021 на суму 25082,22 грн., № 91 від 07.07.2021 на суму 28382,48 грн., №953 від 05.12.2022 на суму 15529,88 грн. 
Суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову встановив, що товар, отриманий відвідачем за видатковою накладною №341-00049449 від 21.06.2021 на суму 30098,66 грн, частково оплачений на суму 25082,22 грн за платіжним дорученням № 88 від 05.07.2021 (призначення платежу “за тютюнові вироби по док від 21.06.2021 без ПДВ”). Відповідно заборгованість за цією видатковою накладною становить 5016,44 грн. Товар, отриманий відвідачем за видатковою накладною №341-00052741 від 28.06.2021 на суму 34058,98 грн, частково оплачений на суму 28382,48 грн за платіжним дорученням №91 від 07.07.2021 (призначення платежу “за тютюнові вироби по док від 28.06.2021 без ПДВ”). Відповідно заборгованість за вказаною видатковою накладною становить 5676,50 грн. При цьому, в договорі поставки відсутні положення, які давали б позивачу або продавцю право змінювати призначення платежу, проведеного відповідачем.
Доводи відповідача про зарахування часткової оплати товару в сумі 15529,88 грн за платіжною інструкцією № 953 від 05.12.2022 суд не прийняв до уваги, оскільки вказаним платіжним документом здійснена оплата за тютюнові вироби по накладних від 15.04.2021, 22.04.2021, 26.04.2021, про що зазначено в призначенні платежу. Отже, цей платіж не стосується оплати товару, поставленого за видатковими накладними від 21.06.2021 та 28.06.2021, стягнення заборгованості за якими є предметом цього спору. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджена наявність заборгованості за поставлений товар в сумі 10692,94 грн, з якої 5016,44 грн за видатковою накладною №341-00049449 від 21.06.2021 та в сумі 5676,50 грн за видатковою накладною №341-00052741 від 28.06.2021.
Враховуючи встановлену суму основної заборгованості за договором відповідно до вказаних видаткових накладних, положення п. 6.7 договору поставки, а також ст. 625 ЦК України судом здійснено розрахунок 3% річних, інфляційних втрат та вирішено задовольнити позовні вимоги в частині 10692,94 грн. основного боргу, 3660,32 грн інфляційних втрат та 682,72грн 3 % річних.
Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке. 
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Частиною 1, 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтями 627 - 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.
Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання (ст. 518 ЦК України).
Предметом даного спору є стягнення заборгованості за договором поставки на суму 42017,64 грн., а також 15183,95 грн. інфляційних втрат та 2684,50 грн. 3% річних, який обґрунтований неналежним виконанням зобов`язань щодо оплати товару за видатковими накладними №341-00049449 від 21.06.2021 на суму 30098,66 грн та № 341-00052741 від 28.06.2021 на суму 34058,98 грн.
При цьому, як стверджує позивач, видаткова накладна №341-00049449 від 21.06.2021 на суму 30098,66 грн. була частково оплачена відповідачем згідно платіжного доручення №88 від 05.07.2021 на суму 22140,00 грн. та залишок за нею становить 7958,66 грн. Отже враховуючи таку оплату, загальна сума основної заборгованості за договором поставки складає 42017,64 грн.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем ТОВ “Тютюнова компанія Слобожанщини” передало відповідачу товар за видатковою накладною №341-00049449 від 21.06.2021 на суму 30098,66 грн та за видатковою накладною № 341-00052741 від 28.06.2021 на суму 34058,98 грн.
Також, в матеріалах справи містяться платіжні доручення № 88 від 05.07.2021 на суму 25082,22 грн за (призначення платежу “за тютюнові вироби по док від 21.06.2021 без ПДВ”) та № 91 від 07.07.2021 на суму 28382,48 грн (призначення платежу “за тютюнові вироби по док від 28.06.2021 без ПДВ”).
Отже, товар, отриманий відвідачем за видатковою накладною № 341-00049449 від 21.06.2021 на суму 30098,66 грн, частково оплачений на суму 25082,22 грн за платіжним дорученням № 88 від 05.07.2021, тому заборгованість за вказаною видатковою накладною становить 5016,44 грн., а товар, отриманий відвідачем за видатковою накладною № 341-00052741 від 28.06.2021 на суму 34058,98 грн, частково оплачений на суму 28382,48 грн за платіжним дорученням № 91 від 07.07.2021, тому заборгованість за вказаною видатковою накладною становить 5676,50 грн.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для врахування оплати товару в сумі 15529,88 грн за платіжною інструкцією № 953 від 05.12.2022, оскільки вказаним платіжним документом здійснена оплата за тютюнові вироби по накладних від 15.04.2021, 22.04.2021, 26.04.2021, про що зазначено в призначенні платежу. Тому, цей платіж не стосується оплати товару, поставленого за видатковими накладними від 21.06.2021 та 28.06.2021. 
Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріалами справи підтверджена наявність заборгованості за поставлений товар за видатковою накладною №341-00049449 від 21.06.2021 в сумі 5016,44 грн та за видатковою накладною №341-00052741 від 28.06.2021 в сумі 5676,50 грн, тобто загалом в сумі 10692,94 грн.
Як зазначає позивач в апеляційній скарзі ним застосовано оперативно-господарську санкцію, передбачену п. 8.6 договору поставки, а саме: змінено умови оплати товару оскільки відповідач не дотримувався строків оплати за поставлений товар та порушував його умови. У зв`язку з чим, зарахування коштів, отриманих від відповідача, йшло на погашення попередньої заборгованості відповідача за товар, поставлений за договором. Про обставини порушення умов договору щодо оплати товару, на думку позивача, свідчить акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 по 05.12.2022.  
Проте, такі доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті судом, оскільки позивач відповідно до положень ст. 162 ГПК України самостійно визначає межі своїх позовних вимог обставинами невиконання зобов`язань відповідачем за договором поставки щодо оплати товару лише за двома видатковими накладними №341-00049449 від 21.06.2021 та №341-00052741 від 28.06.2021. 
При цьому, за відсутності в матеріалах справи доказів інших поставок товару в період дії договору поставки, а також всіх проведених відповідачем оплат, суд не має можливості встановити обставини наявності/відсутності у відповідача як загальної заборгованості за договором поставки, так і заборгованості станом на момент поставки товару за вказаними накладними.
При цьому, сам по собі акт звірки взаємних розрахунків, на який посилається позивач, не може бути доказом наявності заборгованості за договором у розумінні ст. 76, 77 ГПК України без відповідних первинних документів, які б підтверджували зазначені в ньому дані. Окрім того, з нього не можна встановити особу, яка підписала акт зі сторони ТОВ “Тютюнова компанія Слобожанщини”, оскільки не зазначено ні її посаду, ні прізвище та ім`я.
За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для зміни призначення платежів за платіжними дорученнями № 88 від 05.07.2021, № 91 від 07.07.2021 та зарахування отриманих за ними коштів в рахунок заборгованості за іншими поставками за договором поставки.
Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що позивач не обґрунтовував позовні вимоги обставинами односторонньої зміни ним умов оплати товару у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором як застосування оперативно-господарської санкції відповідно до положень п. 8.6 договору поставки, і такі доводи не були предметом розгляду суду першої інстанції. 
А тому, колегія суддів вважає безпідставним посилання заявника апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції мав застосувати до спірних правовідносин положення ст. 237 ГК України, оскільки це є мірою відповідальності, застосування якої є правом сторін договору, що виключає самостійне застосування їх судом.
При цьому, вказане не позбавляє заявника права та можливості доводити обставини наявності заборгованості за договором поставки в цілому (в тому числі, за іншими видатковими накладними) в загальному порядку.
Також, позивачем заявлено до стягнення 2684,50 грн 3% річних за період з 27.06.2021 по 18.08.2023 та 15183,95 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 04.07.2021 по 18.08.2023.
Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд першої інстанції, враховуючи встановлений розмір заборгованості та положення п. 6.3 договору поставки, також вірно здійснив перерахунок 3% річних і інфляційних та встановив, що вимоги позивача є обґрунтованими в сумі 321,60 грн річних, нарахованих за період з 30.06.2021 по 18.08.2023 на заборгованість в сумі 5016,44 грн. за видатковою накладною № 341-00049449 від 21.06.2021, 361,12 грн річних, нарахованих за період з 06.07.2021 по 18.08.2023 на заборгованість в сумі 5676,50 грн за видатковою накладною № 341-00052741 від 28.06.2021, а також в сумі 3660,32 грн інфляційних втрат.
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 30.10.2023 у справі №917/1545/23- без змін.
Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Аттіка-2007” залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 30.10.2023 у справі №917/1545/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                    О.О. Крестьянінов

Суддя                                                                                           Я.О. Білоусова  

Суддя                                                                                           В.О. Фоміна