18.01.24
33/812/22/24
Справа № 484/6192/23
Провадження № 33/812/22/24 
ПОСТАНОВА
Іменем України
18 січня 2024 року                                                        м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Коломієць В.В.
із секретарем судового засідання Голощаповою А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
У С Т А Н О В И В :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04 листопада 2023 року серії ААД №482947 04 листопада 2023 року о 22:45 годин ОСОБА_1 по вул. Камяномостівська, 7 в м. Первомайськ керував транспортним засобом «MITSUBISHI LANCER», державний номерний знак НОМЕР_1  з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alkotest» та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на відео боді-камери, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
Не погодившись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність постанови суду, просив її скасувати, а провадження у справі закрити.
В обґрунтування апеляційної скарги  ОСОБА_1  зазначав, що в матеріалах справи відсутні докази правомірності зупинки його автомобіля. Так, поліцейський всупереч вимогам ч. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» зупинив його без інформування про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу. При відсутності законності зупинки притягнення до адміністративної відповідальності є незаконним та є підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, що узгоджується з позицією Верховного Суду Касаційного адміністративного суду у справі № 686/11314/17. За такого вважає, що докази, зібрані у справі про адміністративне правопорушення, є недопустимими. Також звертав увагу, що долучений до матеріалів справи відеозапис без даних про технічні характеристики засобу фіксації за допомогою якого здійснено відеозйомку, роблять результати такої фіксації недопустимими, що відповідає висновкам Верховного Суду Касаційного адміністративного суду у справі №428/2769/17 від 24 січня 2019 року, № 524/5536/17 від 15 листопада 2018 року. 
В письмових поясненнях до апеляційної скарги від 08.01.2024 року16.01.2024 року і 18.01.2024 року представник  ОСОБА_1  - захисник Левченко І.А. - вказувала, що матеріали справи не містять доказів того, що працівником поліції проводився огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та протокол було складено за відсутності свідків, що вказує на істотне порушення працівником поліції процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Порядком направлення водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду. З огляду на викладене вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи. Крім того відсутні докази відсторонення водія від керування транспортним засобом та передачі цього автомобіля для керуванні іншій особі.
В судове засідання до суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Левченко І.А. вдруге не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належним чином сповіщені, клопотань про відкладення призначеного на 18 січня 2024 року судового розгляду, не надходило. За такого, з огляду на приписи ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд розглядає справу без участі ОСОБА_1 та його захисника.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст 252 КУпАП).
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вважаю, що суд першої інстанції наведених вище вимог законодавства дотримався.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. №3353-XII встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачений обов`язок учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до п.п."а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04 листопада 2023 року серії ААД №482947 04 листопада 2023 року о 22:45 годин ОСОБА_1 по вул. Камяномостівська, 7 в м. Первомайськ керував транспортним засобом «MITSUBISHI LANCER», державний номерний знак НОМЕР_1  з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alkotest» та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на відео боді-камери, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 1).
Від підпису в протоколі та від дачі пояснень ОСОБА_1 відмовився, про що зазначено у протоколі та підтверджується відеозйомкою, проведеною на боді-камеру поліцейського.
З вказаної відеозйомки вбачається, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі, від чого той відмовився. Також працівниками поліції було роз`яснено водію наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння (відео 22:49:55-22:52:15). 
Отже дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доводи апелянта про допущення працівниками поліції окремих процедурних порушень при зупиненні автомобіля в зв`язку із незазначенням причини зупинки та безпідставність, на думку ОСОБА_1 , зупинки транспортного засобу, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, а окремі процедурні порушення не доводять відсутності факту порушення, а тому не можуть спростовувати правомірності спірної постанови. 
Також не можуть бути прийняті судом до уваги посилання в апеляційній скарзі на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені в постанові від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17, оскільки в ній йде мова про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 126 КУпАП, складеної на водія, який на вимогу працівника поліції не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
На відміну від вимоги про пред`явлення документів, серед інших реєстраційного документу на транспортний засіб, вимога поліцейського про проходження водієм в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, пов`язується лише з наявністю ознак такого сп`яніння у водія, а не з встановленням підстав для зупинки транспортного засобу.
Отже правова позиція Верховного Суду у справі № 686/11314/17 стосується іншої правої ситуації.
З приводу доводів ОСОБА_1 , щодо розбіжності озвученої поліцейським фабули правопорушення тій, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, то викладене спростовується змістом протоколу про адміністративне правопорушення.
Не зазначення у протоколі номеру технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозапис, не свідчить про неналежність цього доказу, оскільки відповідно до вимог ст.256 КУпАП вказана інформація не є обов`язковою для зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення. Вимоги щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, передбачені ст. 283 КУпАП та стосуються змісту постанови про адміністративне правопорушення, а не протоколу про адміністративне правопорушення, про що і йдеться у постановах Верховного Суду Касаційного адміністративного суду від 24 січня 2019 року у справі № 428/2769/17, від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17, на які посилається апелянт.
Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про фіксацію на відео нагрудної боді-камери, про здійснення відеофіксації на підставі ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» працівник поліції повідомляв і ОСОБА_1 (відео: 22:48:26).
Доводи захисника Левченко І.А. в письмових поясненнях до апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів того, що працівником поліції проводився огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, є безпідставними, оскільки водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, що підтверджується відеозаписом з боді-камери поліцейського.
Не заслуговують на увагу і доводи захисника Левченко І.А. про незалучення свідків під час складання адміністративного протоколу, оскільки відповідно до ч. 2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, тоді як з матеріалів справи вбачається, що під час пропонування особі, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими були застосовані технічні засоби відеофіксації.
Також е безпідставними посилання захисника на недотримання поліцейськими положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.
Так, пунктом 4 вказаного Порядку (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України N 57 від 20.01.2023 року) передбачено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. 
Твердження захисника Левченко І.А. в письмових поясненнях про те, що матеріали справи не містять інформації про те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не впливають на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді. 
Отже доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо доведеності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість. 
У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
На переконання апеляційного суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові.
За такого немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.
З огляду на викладене, прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.
Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 грудня 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду В.В. Коломієць