ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2024 р.	Справа № 552/5040/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 29.01.2024 (суддя: Шаповал Т.В., м. Полтава) по справі № 552/5040/23
за позовом           ОСОБА_1  
до          Державної служби України з безпеки на транспорті                  
про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту – відповідач), в якому просить суд: 
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії №00009283 від 07.06.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.132-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.;
- провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.132-1 КУпАП закрити. 
В обґрунтування позовної заяви зазначив, що згідно з технічними характеристиками транспортного засобу MAN TGX 18.480, які розміщені на офіційному сайті виробника, ширина транспортного засобу становить 2,5 м, в той час як в оскаржуваній постанові зазначено «перевищення нормативних параметрів, зазначених п.22.5 ПДР України: загальної ширини транспортного засобу на 8.269 % (0,215 м), при дозволеній максимальній фактичній ширині 2,6 м», тобто за своїми технічними характеристиками транспортний засіб марки MAN TGX 18.480, д.н.з. НОМЕР_1 , ніяк не може перевищувати нормативні параметри ширини, передбачені вказаним пунктом ПДР.
Вказує, що відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу MAN TGX 18.480, д.н.з. НОМЕР_1 , №01639-00034-23 від 23.02.2023 та протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу «Desot sd 3a», д.н.з. НОМЕР_2 , №00887-02898-23 від 18.07.2023, проведено технічний контроль транспортних засобів та визнано їх технічно справними, тобто ніяких порушень чи зауважень не виявлено. Вказане свідчить про виключення можливості допущення порушень транспортним засобом MAN TGX 18.480 нормативних параметрів, зазначених у оскаржуваній постанові.
Крім того, посилався на те, що з інформації, що міститься на «сервісі перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті, зафіксованих в автоматичному режимі», не можливо встановити ширину транспортного засобу, застосовану при розрахунку перевищення похибки. З відео можна встановити, що транспортний засіб не має ніяких додаткових конструкцій, тому відповідає своїм технічним характеристикам від виробника, а тому не може перевищувати свою ширину 2,5 метри. Також, постанова серії АА №00009283 складена з порушенням вимог ст.283 КУпАП.
Вказував, що власником вантажно – спеціального сідлового тягача, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є ТОВ «ЄС Експрес», а напівпричіпа марки «Desot sd 3A», д.н.з НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 .. Відповідно до договору про надання послуг/виконання робіт №01/05/2023/1 від 01.05.2023, ТОВ «ЄС ЕКСПРЕС» надав належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 автомобіль MAN TGX 18.480, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 для доставки вантажу.
Посилається на відсутність доказів того, що він є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, оскільки транспортний засіб належить ТОВ «ЄС Експрес», але відомості про те, що ОСОБА_1 є директором ТОВ «ЕС Експрес» в постанові серії АА №00008020 відсутні, а тому постанова в частині належності суб`єкта ґрунтується на припущеннях.
Зазначив, що належним користувачем сідлового тягача MAN TGX 18.480, д.н.з. НОМЕР_4 з напівпричепом, на момент вчинення адміністративного правопорушення є ОСОБА_3 , а тому у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.2 ст.132-1 КУпАП (об`єктивна, суб`єктивна сторона, суб`єкт), оскільки воно ним не вчинялося.
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 29.01.2024 по справі № 552/5040/23 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення – відмовлено.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його прийняття при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 29.01.2024 по справі № 552/5040/23 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що оскаржувана постанова не містить інформації про тип транспортного засобу, марку, модель, державний номерний знак причепу та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу, а також відсутні реквізити квитанції про сплату адміністративного штрафу, що свідчить про недотримання вимог Інструкції №512. 
Вказує, що дані, розміщені на веб-сайті, не містять інформації про напрямок руху, максимально дозволену ширину, державний номерний знак причепу, напівпричепу, категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу, згідно з пунктом додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, що також є порушенням вимог Інструкції №512.
Зазначає, що фотографії та відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт, які містяться на офіційному сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за посиланнями, не можуть бути належним доказом, який підтверджує порушення габаритних норм ширини, оскільки під час перегляду відеозапису можливо встановити лише те, що транспортний засіб рухався по вказаній ділянці, а також що транспортний засіб не має ніяких додаткових конструкцій та деформацій та відповідає своїм технічним характеристикам, а саме габаритам ширини, довжини та висоти.
Вказує, що протокол перевірки технічного стану є прямим доказом відсутності порушення п.22.5 Правил дорожнього руху, а саме перевищення його габаритів ширини, оскільки під час перевірки транспортного засобу перевіряється і відповідність транспортного засобу вимогам Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.
Щодо висновків суду першої інстанції про недостовірність результатів експертного дослідження, вказує, що ширина сідлового тягача не мала можливості змінитись з часом, оскільки кабіна транспортного засобу виготовлена з металу (заліза), який за своїми властивостями не змінює свої форми (не може збільшитись чи зменшитись в ширині за 7 місяців чи за період з моменту його виготовлення до моменту складання постанови).
Відтак, стверджує, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відповідність габаритів ширини ТЗ позивача вимогам п. 22.5 ПДР України, а матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.
Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на обґрунтованість та законність висновків суду першої інстанції, просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судовим розглядом встановлено, що постановою старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного огляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченком В.О. серії АА №00009283 від 07.06.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн../а.с.22/
Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 , як відповідальна особа, 01 травня 2023 року о 19 год. 17 хв. за адресою Н-31, км.122+000, Полтавська область, допустив рух транспортного засобу MAN TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху України: загальної ширини транспортного засобу на 8,269% (0,215 м) при дозволеній максимальній фактичній ширині 2,6 м, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Позивач, не погодившись з вищевказаною постановою, звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 дійсно порушив Правила дорожнього руху України, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, жодної правової підстави для скасування постанови немає.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст.308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування", до великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі по тексту - Положення №103).
Відповідно до п.1 Положення №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Пунктом 4 Положення №103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.
Відповідно до пп.15 п.5 Положення №103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю.
Приписами ст.23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП,  доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту - Правила дорожнього руху, у відповідний редакції), рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: а) зовнішніх габаритів: Зовнішній габарит, Максимальне значення параметра, метрів, Ширина: 2,6.
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174 (далі по тексту  - Порядок №1174, у відповідній редакції).
При цьому, згідно з ч.2 ст.132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Згідно зі ст.229 КУпАП, органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом (стаття 119, частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частина п`ята статті 133, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).
Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: 1) на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).
Як встановлено з матеріалів даної справи, постановою старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного огляду ( контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченком В.О. серії АА №00009283 від 07.06.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн../а.с.22/
Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 , як відповідальна особа, 01 травня 2023 року о 19 год. 17 хв. за адресою Н-31, км.122+000, Полтавська область, допустив рух транспортного засобу MAN TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху України: загальної ширини транспортного засобу на 8,269% (0,215 м) при дозволеній максимальній фактичній ширині 2,6 м, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Колегія суддів, звертає увагу, що у спірних правовідносинах по даній справі мова йде саме про перевищення нормативних габаритних параметрів транспортних засобів під час руху автомобільними дорогами, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, а не технічних характеристик транспортного засобу. Тобто, в даному випадку позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за перевищення нормативних габаритних параметрів загальної ширини транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами.
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174 (далі по тексту  - Порядок №1174).
Згідно з пунктами 16,17 Порядку №1174, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.
Відповідно до приписів пунктів 11,12 Порядку №1174, автоматичні пункти, якими фіксуються правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, забезпечують, зокрема, вимірювання габаритів транспортного засобу.
Колегія суддів зазначає, що технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 №163, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься копія сертифікату перевірки типу, а також копія сертифікату відповідності.
Згідно з пунктом 2 Порядку №1174, система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.
Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих (пункт 14 Порядку №1174).
Під час передачі інформаційних файлів та метаданих проводиться їх автоматизована перевірка в інформаційно-телекомунікаційній системі на цілісність та походження даних (пункт 10 Порядку №1174).
Статтею 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Колегія суддів звертає увагу, що оспорювана постанова відповідача містить передбачені законодавством відомості щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, що підтверджується, зокрема: 1) фотографіями та відеозаписом транспортного засобу, здійсненими в момент проїзду через автоматичним пункт; 2) інформаційною карткою автоматичного пунктугабаритно-вагового контролю, сформованою автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем; 3) витягом з програми АРМ-аудиту щодо виявленого правопорушення.
Фотографії та відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт також містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за посиланнями, які є у в оспорюваній постанові відповідача, та можуть бути перевірені  (роздруківка відомостей веб-сайту міститься в матеріалах справи).
Оспорювана постанова відповідача містить інформацію про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритним транспортним засобом.
Колегія суддів зазначає, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритним транспортним засобом позивача підтверджується загальними результатами автофіксації.
Порушення стосуються саме нормативних габаритних параметрів ширини транспортного засобу в аспекті перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.
Отже, зміст оспорюваної постанови відповідача відображає ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, а відомості, які містяться в цій постанові відповідають вимогам чинного законодавства.
При цьому, надаючи правову оцінку доводам та обґрунтуванням позивача, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Фіксація адміністративного правопорушення була здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту WIM 8, WAGA-WIM35, зав. №2.
Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 8, WAGA-WIM35, зав. №2. відповідає вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 №163.
Факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених п.22.5 Правил дорожнього руху, зафіксований за допомогою даних WIM-комплексу, доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу.
Колегія суддів зазначає, що оспорюваною постановою відповідача притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП, а саме: перевищення загальної ширини транспортного засобу на 8,269% (0,215 м) при дозволеній максимальній фактичній ширині 2.6 м.
Перевищення нормативних габаритних параметрів транспортного засобу, визначених п. 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 1341:2006, ID T) Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь.
Перевищення нормативних параметрів, визначених п.22.5 Правил дорожнього руху, було встановлено із врахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги, про що зазначено в оспорюваній постанові відповідача із зазначенням застосованої формули.
При цьому, колегія суддів зазначає, що вимірювання габаритних параметрів транспортного засобу було здійснено з використанням технічно справного вимірювального обладнання автоматичного пункту фіксації, що відповідає вимогам технічного регламенту, що підтверджується матеріалами даної справи.
Колегія суддів також зазначає, що  належних та допустимих доказів (документів щодо транспортного засобу, технічного паспорту, сертифікату відповідності, тощо) на підтвердження габаритних параметрів позивачем не було надано, а зі змісту наданих позивачем документів неможливо встановити габаритні параметри ширини транспортного засобу.
Крім того, до матеріалів справи позивачем було долучено протокол перевірки технічного стану транспортного засобу тягача MAN TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , №01639-00034-23 від 23.02.2023, однак вказаний протокол не містить відомостей щодо габаритних параметрів вказаного транспортного засобу, зокрема, щодо його ширини.
Отже, такий протокол перевірки технічного стану транспортного засобу не може бути належним та допустимим доказом відповідності фактичних параметрів ширини транспортного засобу нормативним габаритним параметрам.
Також, цей протокол перевірки технічного стану транспортного засобу не є доказом відсутності порушення п.22.5 Правил дорожнього руху в момент виявлення адміністративного правопорушення під час перевезення транспортним засобом вантажу.
Із висновку експерта Полтавського науково–дослідного експертно–криміналістичного центру МВС України від 05.12.2023 №СЕ-19/117-23/17504-ІТ вбачається, що автомобіль марки MAN TGX 18.480, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки Desot модель SD-3А, д.н.з. НОМЕР_2 , ширина якого не перевищує 2,6 м, під час руху водій повинен діяти відповідно до вимог ПДР. Напівпричіп марки Desot модель SD-3А д.н.з. НОМЕР_2 в навантаженому стані, ширина якого складає 2600 мм, не збільшує габарит транспортного засобу марки MAN TGX 18.480 д.н.з. НОМЕР_1 при навантажені.
Колегія суддів зазначає, що вказаний висновок було отримано та експертне дослідження проведено після спливу 7 місяців з моменту виявлення адміністративного правопорушення, а відтак з огляду на сплив значного періоду часу та тривалу подальшу експлуатацію транспортного засобу, встановлені даним висновком обставини не можуть беззаперечно свідчити про відповідність встановлених у висновку обставин тим, що мали місце під час фіксації факту вчинення адміністративного правопорушення.
Крім того, зі змісту вказаного висновку вбачається, що  при проведенні експертизи судовий експерт керувався Правилами дорожнього руху, проте інших методик, стандартів чи правил проведення відповідного виду вимірювань (вимірювання габаритних параметрів транспортного засобу) застосовано ним не було.
Правилами дорожнього руху визначаються показники допустимих габаритно-вагових параметрів транспортних засобів для руху автомобільними дорогами, при цьому особливості проведення вимірювань та визначення фактичних показників вказаних параметрів нормами даних Правил не регламентуються.
З огляду на наведене вище, колегія суддів не приймає як доказ відсутності порушення вимог п.22.5 Правил дорожнього руху зазначений вище висновок експертного дослідження Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 05.12.2023 №СЕ-19/117-23/17504-ІТ.
Колегія суддів зазначає, що особа суб`єкта відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП визначається відповідно до ст.143 КУпАП.
Згідно з приписами ст.143 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною 2 статті 122-2, частинами 2 і 3 статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Враховуючи норми наведеної вище статті КУпАП, а також матеріали даної справи, у т.ч. відповідні відомості витягу з ЄДР щодо перебування позивача на посаді керівника власника транспортного засобу, за яким зареєстровано транспортний засіб (ТОВ "ЄС ЕКСПРЕС"), колегія суддів вважає, що в даному випадку ОСОБА_1 є особою (суб`єктом відповідальності), яка має нести адміністративну відповідальність за ч.2 ст.132-1 КУпАП у спірних правовідносинах по даній справі.
Посилання позивача на те, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відповідність габаритів транспортного засобу позивача вимогам п.22.5 Правил дорожнього руху та спростовуються висновки відповідача щодо перевищення ним загальної ширини на 8,269% (0,215 м), колегія суддів вважає їх такими, що не узгоджуються із висновками суду у даній справі.
Також, стосовно посилання позивача на необхідність врахування постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2023 у справі №552/3630/23, яка є аналогічною за своїми обставинами та маркою транспортного засобу, та якою залишено рішення суду першої інстанції щодо скасування постанови Укртрансбезпеки без змін, приймаючи до уваги висновок експерта, колегія суддів зазначає, що, з урахуванням приписів ч.5 ст.242 КАС України, згідно з якою при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, у суду відсутній обов`язок для врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у зазначеній постанові суду апеляційної інстанції.
Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини у даній справи, колегія суддів, дійшла висновку, що оспорювана позивачем постанова відповідача винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 29.01.2024 по справі № 552/5040/23  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій	
Судді	   	В.Б. Русанова    О.А. Спаскін