ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2024 року	Львів	Справа № 380/6913/23 пров. № А/857/24476/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Довгої О.І., Кузьмича С.М., 
при секретарі судового засідання:                     Зінчук Ю.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі №380/6913/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішення (головуючий суддя першої інстанції – Лунь З.І., час ухвалення – 10.50 год., місце ухвалення – м. Львів, дата складання повного тексту – не вказано),-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування Рішення про застосування фінансових санкцій від 07.03.2023 №00039180901 та податкового повідомлення-рішення від 07.03.2023 №00039190901, які  прийняті Головним управлінням ДПС у Львівській області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що  напої, які виявленні під час проведення фактичної перевірки не є товарами, які підлягають маркуванню марками акцизного податку, а посадовими особами відповідача не досліджувався процес так званого «виробництва алкогольних напоїв», що і призвело до таких висновків відповідача. Також зазначила, що «Медовуха» є слабоалкогольним напоєм, який не підлягає маркуванню марками акцизного податку, оскільки напої медові - напої, вироблені з натурального бджолиного меду, міцність яких набувається в результаті спиртового бродіння розчину натурального бджолиного меду, а в разі виготовлення напоїв медових кріплених - підвищується шляхом додавання спирту етилового ректифікованого. За Міжнародною класифікацією товарів і послуг, «медовуха (напій медовий)» з базовим номером 330016, відноситься до 33 класу (алкогольні напої, крім пива; алкогольні напої, що містять фрукти; анісова настоянка (лікер); анісовий лікер; аперитиви; арак; байцзю (китайський алкогольний напій); бренді; вина; віскі; горілка; горілка вишнева; грушевий сидр; джин; дигестиви (лікери та алкогольні напої); коктейлі; кюрасо; лікери; медовуха (напій медовий); м`ятні лікери; напої алкогольні змішані, крім напоїв на основі пива; настоянки гіркі; ніра (алкогольний напій на основі цукрової тростини); перегінні алкогольні напої; пікети (вино з виноградних вичавків); рисовий спирт; ром; саке; сидр; спиртні напої; спиртові екстракти; спиртові есенції; фруктові екстракти спиртові). Згідно з Українським класифікатором товарів в зовнішньо-економічній діяльності, «напій медовий» відноситься до коду 2206 (Інші зброджені напої (наприклад, сидр, перрі (грушевий напій), напій медовий, саке); суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, в іншому місці не зазначені). При цьому, згідно з УКТЗЕД «медовуха» (напій медовий) з врахуванням пояснень, до УКТЗЕД (гр. 22) відповідає коду 2206 00 59 00 і трактуються: напої інші зброджені.. напій медовий..; інші. Відповідно до пункту 226.10 Податкового кодексу України: «Не підлягають маркуванню: звичайні (неігристі) вина та зброджені напої, що класифікуються у товарній позиції 2204 (крім 2204 10, 2204 21 06 00, 2204 21 07 00, 2204 21 08 00, 2204 21 09 00, 2204 22 10 00, 2204 29 10 00) тау товарних підкатегоріях 2205 10 10 00, 2205 90 10 00, 2206 00 59 00, 2206 00 89 00 згідно з УКТ ЗЕД, фактична міцність яких вища за 1,2 відсотка об`ємних одиниць етилового спирту, але не вища за 15 відсотків об`ємних одиниць етилового спирту, за умови, що етиловий спирт, який міститься у готовому продукті, має повністю ферментне (ендогенне) походження.». Тобто усі алкогольні напої з міцністю до 8,5 відсотка об`ємних одиниць, а також заброджені напої, що, серед іншого класифікуються, за товарною підкатегорією 2206 00 59 00 (в тому числі напій медовий) не підлягають маркуванню марками акцизного податку. Щодо відсутності марок акцизного податку позивач пояснив, що маркуванню підлягають алкогольні напої, вироблені в Україні підприємствами-виробниками; втім, вона не є ані підприємством-виробником, ані імпортером алкогольних напоїв, а тому, відповідно, відсутній обов`язок по маркуванню приготовленого коктейлю марками акцизного податку. Враховуючи викладене, вважає, що висновки акта перевірки щодо встановлення факту роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме: «Медовуха», без марок акцизного податку, а також щодо здійснення позивачем виробництва алкогольних напоїв без відповідної ліцензії, є безпідставними та необґрунтованими. Як наслідок, вважає, що прийняті за результатами розгляду акта перевірки, рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Крім того, позивачка вказує, що відповідач допустив процедурні порушення в частині призначення та проведення перевірки. Просить позов задовольнити повністю.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з неправильним встановленням обставин у справі та застосуванням норм права, а саме: неправильно встановив, що вилучені алкогольні напої підлягають маркуванню марками акцизного податку; не надав оцінки тому що в акті відсутні дані про розливу алкогольних напої для реалізації на території України у тару, не передбачену Законом проігнорував те, що норми статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»  поширюється виключно на виробників алкогольних напоїв.
Також апелянт зазначає про те, що  судом першої інстанції проігноровано, той факт, що встановити належність продуктів до алкогольних напоїв можна виключно за результатами проведення експертизи, або за їх маркуванням.
Крім цього, порушення допущені під час перевірки та неправильна оцінка фактичних обставин справи податковим органом, мають наслідком застосування до Позивача штрафних санкцій в загальній сумі близько 120 000 грн., які є надмірними та обтяжливими для Позивача, та такими, що порушують його право на мирне володіння майном.
З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
У судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у ній та просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. 
Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено та з матеріалів справи слідує, що позивачка, ОСОБА_1 , зареєстрована, як фізична особа-підприємець, основним видом економічної діяльності якої, згідно з відомостями, які містяться у ЄДР, по КВЕД-2010 група 47.8 роздрібна торгівля з лотків і на ринках. 
Вказану діяльність позивачка здійснює в нежитловому приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ( ринок « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») м. Львів.
Головним управлінням ДПС у Львівській області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою діяльності АДРЕСА_1 (ринок « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») м. Львів з питань дотримання вимог Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями (далі-ПКУ), Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР із змінами та доповненнями (далі-Закон №481-ВР) та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР із змінами та доповненнями (далі-Закон № 265/95-ВР) та інших законодавчих актів, що регулюють виробництво і обіг алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.
Під час проведення фактичної перевірки позивача встановлено, що за вказаною вище адресою:
- здійснювалась реалізація алкогольних напоїв, без наявної ліцензії на роздрібну торгівлю такими товарами та без марок акцизного податку встановленого зразка, зокрема, «Наливка з медуна» 0,5 л., 40-46% обороту, власного виробництва, по ціні реалізації 250 грн. за одну пляшку, чим порушено вимоги п. 226.6 ст.226 ПКУ та абз.3 ч.4 ст.11, ч.21 ст.15 Закону № 481/95-BP;
- у торговому місці зберігались алкогольні напої (рідина із запахом спирту) в пластиковій тарі ємністю 0,5 л. (2 пляшки ) «Медовухи» (7-13% обороту) по ціні реалізації 90 грн. за 0,5 л, на яких відсутні наклейки з назвою виробника, відсутня інформація про назву оператора ринку, який виготовляв даний продукт, не зазначено вміст цукру, не вказана й інша частка спирту, дата виготовлення, зокрема, зберігання алкогольних напоїв в тарі не передбачено діючими стандартами, чим порушено вимоги ч.1 ст.11, ч.60 ст.15 Закону 481/95-BP;
- прихідні накладні до перевірки на вищевказаний алкогольний напій не представлено, зокрема, не забезпечено облік товарних залишків за місцем їх реалізації (зберігання) на суму 700 грн., чим порушено вимоги п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР.
У своїх письмових поясненнях, які надані в ході перевірки, ОСОБА_1 зазначила, що вона, станом на 14.02.2023, продала «Наливку з медуна» 0,5 л, 40-46% обороту, власного виробництва без марок акцизного податку встановленого зразка по ціні реалізації 250 грн. за бутилку, а також зберігала на торговому лотку «Медовухи» (7-13% обороту) по ціні реалізації 90 грн. за 0,5 л та медовуху козацьку 3 пляшки в скляній тарі 0,5 л. (7-17% обороту) без марок акцизного податку по ціні реалізації 90 грн. за 0,5л.
У судовому засіданні ОСОБА_1 як свідок зазначила, що алкогольні напої вона не тримала на прилавку, вони не були призначені для продажу. Також зазначила, що напій перевіряючому продала її сестра, самої ж ОСОБА_1 на той час за прилавком не було.
У судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказали, що бутилки з алкогольними напоями стояли на вітрині, тому ОСОБА_2 зробив контрольну закупку «самогонки»; ціну не пам`ятає. Водночас зазначив, що спитався продавчиню про те, що це за напій. Продавчиня відповіла, що це «самогонка, стількі-то градусів».
Свідок ОСОБА_3 вказала, що не була присутня під час контрольної закупки, яку здійснював ОСОБА_2 , водночас зазначила, що направлення на перевірку та інші документи підписувала точно ОСОБА_1 .
За результатами перевірки ГУ ДПС у Львівській області складено акт фактичної перевірки №2976/13-01-09-01/ НОМЕР_1 від 14.02.2022, на підставі якого прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №00039180901 від 07.03.2023 на суму 119000,00 грн. та податкове повідомлення-рішення №00039190901 від 07.03.2023 на суму 700,00грн.
Не погоджуючись із позицією контролюючого органу та винесеним податковим повідомленням-рішенням та рішенням про застосування фінансових санкцій позивач, з метою захисту свого порушеного права, звернулася із даною позовною заявою до суду.
Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив з тих підстав, що наведені в Акті перевірки порушення, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, тому оскаржувані рішення відповідачем прийнято правомірно.
Проте апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірними з огляду на наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України,  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У апеляційній скарзі, позивач не  оспорює процедуру дотримання фактичної перевірки, тому рішення суду першої інстанції в цій частині  апеляційним судом не переглядається.
Щодо встановлених порушень та прийнятого відповідачем на їх підставі оскаржуваного Рішення про застосування фінансових санкцій від 07.03.2023 №00039180901 та податкового повідомлення-рішення від 07.03.2023 №00039190901, апеляційний суд висновує наступне.
Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон України №481/95-ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України.
Дія цього Закону не поширюється на роздрібну торгівлю винами столовими, крім випадків, передбачених цим Законом, а також на виробництво вин виноградних і плодово-ягідних, напоїв медових, наливок і настоянок, виготовлених громадянами в домашніх умовах для власного споживання.
Визначення основних понять і термінів у вказаному Законі закріплено у статті 1 цього Закону, зокрема:
алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу «живого» бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;
виноматеріали медові - виноматеріали, отримані шляхом розчинення натурального бджолиного меду в соках чи виноматеріалах плодово-ягідних, призначені для виробництва вин медових та іншої алкогольної продукції з меду;
напої медові - напої, вироблені з натурального бджолиного меду, міцність яких набувається в результаті спиртового бродіння розчину натурального бджолиного меду, а в разі виготовлення напоїв медових кріплених - підвищується шляхом додавання спирту етилового ректифікованого.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» виробництво алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється суб`єктами господарювання незалежно від форм власності за умови одержання ліцензії.
Згідно ст. 12 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», виробництво алкогольних напоїв здійснюється з використанням спирту етилового ректифікованого, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового та виноградного дистиляту спиртового і зернового дистиляту. Використання інших видів спирту для виробництва алкогольних напоїв і харчових продуктів забороняється. Використання спирту при виробництві суб`єктами господарювання малих виробництв виноробної продукції заборонено.
Відповідно до п. 226.5.  ст. 226 ПК України, маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Маркуванню підлягають усі (крім зазначених у пункті 226.10 цієї статті) алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється ( п. 226.6. ст. 226 ПК України).
Водночас, відповідно до п. 226.10. ст. 226 ПК України, не підлягають маркуванню, зокрема звичайні (неігристі) вина та зброджені напої, що класифікуються у товарній позиції 2204 (крім 2204 10, 2204 21 06 00, 2204 21 07 00, 2204 21 08 00, 2204 21 09 00, 2204 22 10 00, 2204 29 10 00) та у товарних підкатегоріях 2205 10 10 00, 2205 90 10 00, 2206 00 59 00, 2206 00 89 00 згідно з УКТ ЗЕД, фактична міцність яких вища за 1,2 відсотка об`ємних одиниць етилового спирту, але не вища за 15 відсотків об`ємних одиниць етилового спирту, за умови, що етиловий спирт, який міститься у готовому продукті, має повністю ферментне (ендогенне) походження.
Ураховуючи наведені вище вимоги Закону №481/95-ВР, алкогольні напої можливо ідентифікувати  за маркуванням, здійсненним відповідно до вимог ст. 11 Закону  або за проведенням дослідженням, яке зможе встановити, що та чи інша рідина має відповідний вміст спирту етилового та відноситься до товарних позицій 2203 , 2204, 2205, 2206, 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.
З Акту перевірки вбачається, що мала місце реалізація та зберігання алкогольних напоїв власного виробництва.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка продала ОСОБА_2 алкогольний напій невстановленої міцності, без акцизної марки.
Описані в Акті перевірки ємності з рідиною не мали будь-якого маркування, за яким її можливо було ідентифікувати як алкогольні напої та єдиною ознакою, яка вказувала на те, що ці рідини є алкогольними напоєм є відомості про запах алкоголю, що зазначені в акті.          
На виявлених ємностях взагалі не було будь-яких етикеток із зазначенням назви продукції,  виробника, вмісту спирту, тощо.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 83 Податкового кодексу України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.
Відповідно до ст.84 Податкового кодексу України, експертиза проводиться у разі, коли для вирішення питань, що мають значення для здійснення податкового контролю, необхідні спеціальні знання у галузі науки, мистецтва, техніки, економіки та в інших галузях. Залучення експерта здійснюється на договірних засадах та за рахунок коштів сторони, що є ініціатором залучення експерта. Експертиза призначається за заявою платника податків або за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу.
Представник відповідача в  судовому засіданні не заперечила, що  експертні дослідження вилучених у позивача «алкогольних напоїв невстановленої міцності та власного виробництва» не проводилось.
Отже, наведені вище обставини на підтверджені належними та допустимими доказами. 
Відповідач вказує на те, що відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 14.02.2023 року о 11. 50 год. на території ринку «Шувар» по вул. Хуторівка, 4б у м.Львові, здійснила продаж 1 пляшки алкогольного напою «Медовуха Козацька», без марок акцизного збору, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Однак, постановою Сихівського районного суду м. Львова від 10.07.2023 р. у справі №464/903/23 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.
Враховуючи встановлені судом в даній справі обставини, за яких неможливо встановити який напій продавала позивач, ( алкогольний, медовий, наливка медова, медовуха ), то стосовно інших порушень, колегія суддів зазначає, що фактично ці питання є похідним від першого питання щодо фактичної наявності алкогольних напоїв та/або слабоалкогольних напоїв, дослідження яких, як уже зазначалось вище не проводилось, та відповідно  є спірним.
Крім того, щодо визнання своєї вини позивачем під час складання Акту перевірки та адміністративних матеріалів, то колегія суддів зазначає, що сам факт визнання особою вини не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.          
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, апеляційний суд дійшов вірного про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Перевіривши правомірність прийнятих відповідачем рішень згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що такі вказаним вище критеріям не відповідають, тому рішення про застосування фінансових санкцій від 07.03.2023 №00039180901 та податкове повідомлення-рішення від 07.03.2023 №00039190901, які  прийняті Головним управлінням ДПС у Львівській області є протиправними та підлягають скасуванню. 
За сукупності викладених обставин, позов ФОП ОСОБА_1 , підлягає задоволенню повністю.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги  має право скасувати судове рішення  повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що  судом першої інстанції невірно встановлено обставини справи, тому апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі №380/6913/23 – скасувати та прийняти  нову постанову, якою позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Рішення про застосування фінансових санкцій від 07.03.2023 №00039180901 прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області.
Визнати протиправним та скасувати повідомлення-рішення від 07.03.2023 №00039190901 прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	С. М. Кузьмич 	
Повне судове рішення складено 07.03.2024