П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
06 лютого 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/16118/23	
Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух), третя особа Міністерство оборони України, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

          У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух), третя особа Міністерство оборони України, та просив:
          - визнати протиправною бездіяльність Украерорух щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 24.02.2022 року в розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а з 12.06.2022 року по 22.07.2022 року за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, в розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;
- зобов`язати Украерорух нарахувати та виплатити з 24.02.2022 року додаткову винагороду згідно Постанови КМУ №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а з 12.06.2022 року по 22.07.2022 року за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії, в розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові повністю.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі в Збройних Сил України, що підтверджується посвідченням офіцера НОМЕР_1 (а.с.18).
06.08.2010 року Міністром оборони України прийнято наказ по особовому складу №777 від 06.08.2010 року, яким ОСОБА_1 , помічник керівника польотів групи управління польотами 8 авіаційної комендатури 197 авіаційної бази повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України із залишенням на військовій службі у Збройних Силах України (а.с.24).
28.09.2016 року Міністром оборони України прийнято наказ по особовому складу №885 від 28.09.2016 року, яким відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» продовжено дію контрактів понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, зокрема п.20 – майору ОСОБА_1 , старшому штурману (старшому диспетчеру з руху літаків) Одеського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (з/б а.с.25).
09.06.2023 року наказом Украероруху на виконання розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 05 червня 2022 року №3757, розпорядження Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 06 червня 2022 року №10/3126/ПС-Е та розпорядження заступника директора - начальника Украероцентру від 06 червня 2022 року №20/22ДСК, для виконання завдань з організації планування та координації авіаційної підтримки військ у складі оперативних груп від Повітряних Сил Збройних Сил України на ОКП угрупувань військ (сил) та проведення ротації військовослужбовців ОЦВС майора ОСОБА_1 , старшого диспетчера 3 руху літаків (старший штурман) Центру організації повітряного руху, відряджено  до н.п. Курахове на період з 10.06.2022 року по 23.07.2022 року  (а.с.27).
Відрядження позивача також підтверджується посвідченням про відрядження до оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на 44 дні з 10.06.2022 року по 23.07.2022 року (а.с.28).
Відповідно до витягу з наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Донецьк» (по стройовій частині) №4 від 13.06.2022 року, майора ОСОБА_1 наказано вважати таким, що прибув до складу сил та засобів оперативно-тактичного угруповання «Донецьк», які залучаються та беруть безпосередню участь в здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванім збройної агресії Російської Федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань (а.с.29).
Відповідно до витягу з наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Донецьк» (по стройовій частині) №34 від 22.07.2022 року майора ОСОБА_1 наказано вважати таким, що вибув зі складу сил та засобів оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_3 », які залучаються та беруть безпосередню участь в здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань (а.с.30).
Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою Військової частини НОМЕР_2 -ІІ (далі ВЧ) від 06.11.2022 року №2022/окп/38/1532 майор ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки ї оборони, відсічі і стримування збройної агресії): з 12 червня по 30 червня 2022 року, підстава: розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.06.2022 року №3757, розпорядження командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 06.06.2022 року № 10/3126/ПС-Е, розпорядження заступника директора - начальника Украеропентру від 06.06.2022 року №20/22 ДСК, наказ Одеського РСП Украероруху від 09.06.2022 року №23/вд», рапорт начальника пункту управління протиповітряної оборони та авіації оперативно-тактичного угруповання «Донецьк» з 12 червня по 30 червня 2022 року. Журнал бойових дій №р.з.4/87/152, журнал бойових дій №р.з.4/87/159 (а.с.31).
Також, в матеріалах справи наявна довідка ВЧ від 06.11.2022 року №2022/окп/38/1531, відповідно до якої майор ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки ї оборони, відсічі і стримування збройної агресії): з 01 липня по 22 липня 2022 року, журнал бойових дій р.з. 4/87/159, підстава: розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.06.2022 року №3757, розпорядження командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 06.06.2022 року №10/3126/ПС-Е. розпорядження заступника директора - начальника Украеронентру від 06.06.2022 року №20/22 ДСК, наказ Одеського РСП Украероруху від 09.06.2022 року №23/вд. рапорт начальника пункту управління протиповітряної оборони та авіації оперативно-тактичного угруповання «Донецьк» з 01 липня по 22 липня 2022 року, журнал бойових дій р.з. 4/87/159 (а.с.32).
Відповідно до довідки Одеського РСП Украероруху №21.2.08-73 від 22.09.2022 року про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, майор ОСОБА_1 дійсно в період з 12.06.2022 року по 22.07.2022 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. Підстава: наказ Одеського РСП від 09.06.2022 року №23/вд., розпорядження заступника директора - начальника Украероцентру від 06 червня 2022 року №20/22ДСК, розпорядження Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 06 червня 2022 року №10/3126/ПС-Е, розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 05 червня 2022 року №3757 (а.с.33).
Як встановлено судом з матеріалів справи, у період з 24.02.2022 року позивачеві не проводились нарахування та виплата додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою на ім`я директора ОСОБА_2 від 28.07.2022 року з проханням нарахувати та виплатити з 24 лютого 2022 року  додаткову винагороду відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (а.с.35).
01.12.2022 року Одеським РСП Украероруху на заяву позивача надано відповідь, якою відмовлено у її задоволенні. У листі-відмові зазначено, що підстав для виплати додаткової винагороди, встановленої Постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 військовослужбовцям Збройних Сил України, відрядженим до Украероруху немає. Такі виплати можуть бути встановлені тільки за умови прийняття відповідного рішення Уряду про внесення змін до Постанови КМУ від 07.02.2001 №104 в частині поширення цієї додаткової винагороди на зазначену категорію військовослужбовців.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначав, що матеріали справи містять беззаперечні докази, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України і відповідно до п.1  Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» на період дії воєнного стану, як військовослужбовець Збройних Сил має право на додаткову винагороду з 24.02.2022 року в розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а з 12.06.2022 року по 22.07.2022 року – за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії, в розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
При цьому суд зазначив, що Постанова КМУ від 28.02.2022 року №168 не містить будь-яких виключень або ж конкретизації яким саме військовослужбовцям Збройних Сил України виплачується впроваджена нею додаткова винагорода. Тобто умови, що відряджені військовослужбовці не мають право на отримання даної винагороди, вказана постанова не містить. Враховуючи гарантії, надані державою військовослужбовцям, Украерорух зобов`язаний здійснити таке нарахування та виплату. Дана винагорода є спеціальною складовою грошового забезпечення військовослужбовців та виплачується при певних умовах - в особливий період - під час дії воєнного стану. Відсутність положень про дану складову грошового забезпечення у Постанові КМУ від 07.02.2001 №104 не означає, що вона не повинна нараховуватись відрядженим військовослужбовцям. Таким чином, бездіяльність відповідача щодо нарахування і виплати позивачу відповідної винагороди є протиправною.
Також судом зазначено, що необґрунтованим є посилання відповідача на те, що, на його думку, Украерорух не наділене будь-якими владними повноваженнями та не входить до переліку міністерств та державних органів, як того вимагає п.1 Постанови КМУ №168, оскільки така позиція спростовується статутом Украероруху, Положенням про особливості діяльності підрозділів об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України в особливий період, затвердженим наказом Генерального штабу ЗСУ №22 від 29.01.2015 року, наказом Генерального штабу ЗСУ №217 від 29.05.2015 року та Інструкцією з керівництва діяльністю підрозділів об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України в особливий період, затвердженою наказом Генерального штабу ЗСУ №410 від 21.10.2015 року.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ).
За приписами частин 1, 2 статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України – у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII.).
Згідно зі статтею першою цього Закону соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим відповідним Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого не одноразово було продовжено. Так, згідно з Указом Президента України від 01.05.2022 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 3057-IX від 02.05.2023, воєнний стан продовжений з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.
Так, на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 “Про введення воєнного стану в Україні” та №69 “Про загальну мобілізацію” КМУ прийняв Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова №168).
Пунктом 1 вказаної постанови установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до п.5 Постанови №168 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
В подальшому до вказаної Постанови КМУ були внесені зміни: зокрема на час звернення позивача з позовом постанова набула змін і абзац 1 пункту 1 (в редакції від 21.01.2023 року) був викладений у наступній редакції:
«Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах».
Так, з вищенаведеної правової норми вбачається, що відповідно до пункту 1 Постанови №168 додаткова винагорода у розмірі до 30000 гривень виплачується у період дії воєнного стану усім військовослужбовцям Збройних Сил, а підставою для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі до 100000 гривень є те, що військовослужбовці:
1) беруть безпосередню участь у бойових діях;
2) забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що наявність однієї із наведених вище підстав повинна бути підтверджена документально.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі в Збройних Сил України, що підтверджується посвідченням офіцера НОМЕР_1 (а.с.18).
Наказом Міністра оборони України по особовому складу №777 від 06.08.2010 року, ОСОБА_1 був відряджений до Украероруху із залишенням на військовій службі у Збройних Силах України (а.с.24).
Разом з тим, відповідно до довідки ВЧ від 06.11.2022 року №2022/окп/38/1531 майор ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки ї оборони, відсічі і стримування збройної агресії): з 01 липня по 22 липня 2022 року, а відповідно до довідки ВЧ від 06.11.2022 року №2022/окп/38/1532, позивач приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки ї оборони, відсічі і стримування збройної агресії): з 12 червня по 30 червня 2022 року.
Отже, матеріали справи містять належні та достатні докази, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України і відповідно до п.1  Постанови КМУ №168 на період дії воєнного стану, як військовослужбовець Збройних Сил, має право на додаткову винагороду з 24.02.2022 року в розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а з 12.06.2022 року по 22.07.2022 року – за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії, в розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
При цьому, як вірно зауважив суд 1-ї інстанції, Постанова КМУ №168 не містить будь-яких виключень або ж конкретизації яким саме військовослужбовцям Збройних Сил України виплачується впроваджена нею додаткова винагорода. Тобто умови, що відряджені військовослужбовці не мають право на отримання даної винагороди, вказана постанова не містить. Враховуючи гарантії, надані державою військовослужбовцям, Украерорух зобов`язаний здійснити таке нарахування та виплату. Дана винагорода є спеціальною складовою грошового забезпечення військовослужбовців та виплачується при певних умовах - в особливий період - під час дії воєнного стану. Відсутність положень про дану складову грошового забезпечення у Постанові КМУ від 07.02.2001 року №104 не означає, що вона не повинна нараховуватись відрядженим військовослужбовцям. Тобто, бездіяльність відповідача щодо нарахування і виплати позивачу відповідної винагороди є протиправною.
Отже, виходячи із системного аналізу вищенаведених правових норм, можна дійти висновку про наявність у позивача права на виплату додаткової винагороди, впровадженої Постановою КМУ №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Також необґрунтованими є доводи відповідача, що Украерорух не є розпорядником бюджетних коштів, а основним і єдиним джерелом доходів відповідно до статті 36 Повітряного кодексу України від 19.05.2011 року № 3393-УІ є надходження за надання послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів цивільної авіації і з початком збройної агресії російської федерації відбулося закриття повітряного простору України для виконання польотів цивільної авіації, через що основне джерело доходів Украероруху повністю відсутнє, та на те, що додаткова винагорода відрядженим до Украероруху військовослужбовцям може бути виплачена лише при наявності відповідного фінансування із державного бюджету України для здійснення даних виплат, оскільки КМУ прийнято Постанову «Про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» від 3 березня 2022 року №193.
Надалі, Постановою КМУ від 11.11.2022 року №1271 «Про внесення змін до Постанов КМУ від 3 березня 2022 р. №193 і від 3 травня 2022 р. №528», зокрема п.3 визначено доповнити постанову пунктом 2-4 такого змісту: « 2-4. Виділити Міністерству інфраструктури для Державного підприємства обслуговування повітряного руху України 200 млн. гривень для забезпечення діяльності підрозділів Об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху.
Міністерству фінансів здійснити зазначені видатки за рахунок коштів резервного фонду державного бюджету».
Жодних зауважень, пояснень з приводу неможливості використання вказаних коштів на забезпечення виплати відрядженим військовослужбовцям додаткової винагороди впровадженої Постановою КМУ №168,  відповідачем не надано.
Більш того, відповідно до правової позиції Європейського суду у справі Кечко проти України (рішення від 08 листопада 2005 року), органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, вдповідач порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року право особи мирно володіти своїм майном, оскільки доки відповідні правові норми, що передбачають певні виплати, є чинними, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах (справа «Кечко проти України», заява №63134/00, рішення від 08 листопада 2005 року).
ЄСПЛ у пункті 48 рішення від 30 листопада 2004 року у справі «Бакалов проти України» та в пункті 40 рішення від 18 жовтня 2005 року у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Апеляційний суд також відхиляє доводи апелянта, що Украерорух не наділене будь-якими владними повноваженнями та не входить до переліку міністерств та державних органів, як того вимагає п.1 Постанови КМУ №168, оскільки в матеріалах справи наявний статут Украероруху, відповідно до п.п.3 та 4 пункту 2.3. якого до основних завдань Підприємства віднесено забезпечення діяльності і розвитку підрозділів ОЦВС та виконання завдань оборони держави та її безпеки. 
Керівник Підприємства є керівником ОЦВС (п.10.4. Статуту).
Наказом Генерального штабу ЗСУ № 22 від 29.01.2015 року затверджено Положення про особливості діяльності підрозділів об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України в особливий період (далі – Положення №22).
Відповідно до загальних положень Положення №22 в особливий період підрозділи об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України (далі - ОЦВС) оперативно підпорядковуються начальнику Генерального штабу - Головнокомандувачу Збройних Сил України.
Керівництво діяльністю підрозділів ОЦВС в особливий період здійснюється Генеральним штабом Збройних Сил України відповідно до інструкції, яка розробляється спільно з Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, з метою організації та здійснення управління і взаємодії за рішенням начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, за потреби, на пункти управління Збройних Сил України прибувають представники підрозділів ОЦВС.
Пунктом 2 Положення №22 визначені завдання ОЦВС, зокрема п.п.2.1 пункту 2 Положення №22 визначено, що додатково в особливий період на підрозділи ОЦВС покладається виконання таких завдань, як участь у плануванні і регулюванні використання повітряного простору з урахуванням районів (зон) ведення воєнних дій, а також виконання інших завдань, виходячи з повноважень військового командування під час здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
При цьому, відповідно до наявного в матеріалах справи наказу Генерального штабу ЗСУ № 217 від 29.05.2015 року, п.2 якого встановлено Командувачу Повітряних Сил ЗСУ здійснювати виконання вимог цього наказу через начальника Українського центру планування використання повітряного простору України та регулювання повітряного руху, на якого покласти координацію діяльності підрозділів об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України в особливий період. 
Наказом Генерального штабу ЗСУ №410 від 21.10.2015 року затверджено Інструкцію з керівництва діяльністю підрозділів об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України в особливий період (далі – Інструкція №410). 
Пунктом 1.3 Інструкції №410 передбачено, що керівництво діяльністю ОЦВС в особливий період здійснюється Генеральним штабом Збройних Сил України через Командування Повітряних Сил Збройних Сил України (далі - ПС ЗС України).
Пунктом 1.4 Інструкції №410 передбачено, що командувач ПС ЗС України здійснює керівництво (шляхом видачі директив, наказів, розпоряджень, надання усних вказівок) діяльністю підрозділів ОЦВС в особливий період з питань, які пов`язані з виконанням ОЦВС завдань і функцій в інтересах оборони держави та її безпеки, через начальника Українського центру планування використання повітряного простору України та регулювання повітряного руху (далі - Украероцентр), на якого покладається координація діяльності підрозділів ОЦВС в особливий період.
Саме на виконання наказу Генерального штабу ЗСУ №217 від 29.05.2015 року, відповідачем видано наказ «Про впровадження організації і керівництва діяльністю підрозділами об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України в особливий період» № 250 від 22.07.2015 року, яким на начальника Украероцентру покладено координацію діяльності підрозділів об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України в особливий період та наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) №354 від 12.10.2015 року, яким внесено зміни до наказу №250 від 22.07.2015 року, зокрема: «Пункт 1 після слів «в особливий період» доповнити словами; «щодо виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки».
12. Доповнити наказ пунктом 3 в такій редакції:
« 3. Покласти координацію діяльності в регіональних структурних підрозділах Украероруху (далі - РСП) на заступників директорів РСП з використання повітряного простору при виконанні ними завдань в інтересах оборони держави та її безпеки. Надати їм повноваження щодо видання відповідних розпоряджень та доручень стосовно координації діяльності в межах РСП, з подальшою доповіддю директору РСП».
З наведеного вбачається, що у період дії воєнного стану Украерорух наділене відповідними владними повноваженнями.
Колегія суддів також не приймає до уваги посилання апелянта на правові позиції Шостого апеляційного адміністративного суду, оскільки згідно норм ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені виключно у постановах Верховного Суду.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що підтримання високого рівня обороноздатності є найвищим державним інтересом і однією з найбільш захищених конституційних цінностей України. Захист суверенітету та територіальної цілісності України є «найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу» (ч.1 ст.17 Основного Закону України).
В умовах воєнного стану держава зобов`язана мобілізувати всі доступні їй ресурси для посилення своєї обороноздатності та відсічі збройної агресії Російської Федерації проти України. Відтак усебічна підтримка військовослужбовців Збройних Сил України є одним із засобів розширення оборонних можливостей держави».
Отже, обмеження прав захисникам і захисницям України, безперечно, є порушенням конституційної гарантії, визначеної у   частині п`ятій   статті 17 Конституції України, та знижує довіру цих осіб до держави, яку вони ціною свого життя і здоров`я захищали та захищають.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	А.В. Бойко    О.А. Шевчук