ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/581/24 Справа № 196/8/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Костюков Д. Г. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді – Никифоряка Л.П.,
суддів – Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року у цивільній справі за позовом керівника Слобожанської окружної прокуратури Катеби Олега Анатолійовича в інтересах держави в особі Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області та виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев, –

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року керівник Слобожанської окружної прокуратури Катеба Олег Анатолійович звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області та виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев.
Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України та їм призначено узгоджене покарання. Вирок набрав законної сили 15 серпня 2022 року.
Тобто, вказаним вироком встановлено факт незаконної порубки дерев ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , внаслідок чого Могилівській сільській раді Дніпровського району Дніпропетровської області спричинені збитки на суму 89 597,98 грн.
Вина відповідачів у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу встановлена вироком та доказуванню не підлягає, що обумовлює обов`язок відповідачів відшкодувати шкоду, заподіяну незаконною порубкою лісу.
Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
На даний час шкода, завдана незаконною порубкою дерев ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в сумі 89 597,98 грн не відшкодована, а заходи щодо примусового стягнення нарахованого розміру шкоди, виконавчим комітетом Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області не вжито.
Незаконна порубка лісу та не відшкодування в подальшому збитків, завдає істотної шкоди місцевим бюджетам та регіональному розвитку, підриває матеріальну основу місцевого самоврядування, що у свою чергу негативно впливає на екологічну обстановку та економічну незалежність та безпеку держави.
Незважаючи на факт завдання шкоди інтересам держави у зв`язку із самовільною рубкою дерев на території громади, Могилівською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області та виконавчим комітетом Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області заходів до їх відшкодування в судовому порядку не вживалося.
Так, будучи обізнаними, в тому числі з листів окружної прокуратури від 08 серпня 2022 ?року № 04/66/1-401ВИХ-22, від 16 вересня 2022 року № 04/66/1-488ВИХ-22 до виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області та від 08 серпня 2022 року № 04/66/1-402ВИХ-22, від 16 вересня 2022 року № 04/66/1-ВИХ-22 до Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про наявність порушень інтересів Могилівської сільської ради у сфері збереження зелених насаджень, захист яких відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» покладено на сільську раду та її виконавчі органи, у визначений Цивільним кодексом?України строк,?сільською радою, виконавчим комітетом не вживались належні та ефективні заходи цивільно-правового характеру для припинення вказаних порушень, як то стягнення з відповідачів сум заподіяної шкоди.
Зокрема, відповідно до листів?від 18 серпня 2022 року № 77/2-9, від 23 вересня 2022 року № 961/2-9, № 962/2-9 виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області та сільської ради вбачається невжиття ним та Могилівською сільською радою заходів цивільно-правового характеру у спірних правовідносинах. Виконавчий комітет та сільська рада, хоча і були неодноразово повідомлені окружною прокуратурою про виявлені порушення, обмежуються лише обіцянками ознайомитися з матеріалами справи та вжити відповідних заходів.
Крім того,? відповідно до заяви виконавчого комітету Могилівської сільської ради?Дніпровського району Дніпропетровської області?про залучення до провадження як потерпілого та представника потерпілого від 06 травня 2022 року та постанови слідчого про залучення потерпілого, представника потерпілого від 06 травня 2022 року, виконавчий комітет Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області залучено? в якості потерпілого в кримінальному провадженні № 12022041600000040 від 11 квітня 2022 року.
Разом з цим, представник потерпілого, під час досудового розслідування, ознайомлювався з матеріалами провадження, про що складено протокол від 30 травня 2022 року.
Під час досудового розслідування та розгляду Царичанським районним судом Дніпропетровської області вказаного провадження, цивільний позов потерпілою стороною не заявлений.
Враховуючи викладене, про виявлені правопорушення виконавчому комітету та сільській раді було відомо задовго до направлення листів окружної прокуратури в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо виявлених останньою правопорушень та по теперішній час органами, які наділені повноваженнями для звернення до суду та повинні звертатися до суду з метою усунення правопорушень, не вживали необхідних заходів.
Враховуючи вищенаведені обставини, що обумовлюють загрозу та порушення інтересів держави та відсутність належного їх захисту з боку органу місцевого самоврядування до компетенції якого віднесені відповідні повноваження у вказаних спірних правовідносинах, керівником Слобожанської окружної прокуратури прийнято рішення щодо відповідного звернення до суду в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Ураховуючи викладене, позивач виклав вимогу про солідарне стягнення з відповідачів на користь Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області заподіяну шкоду внаслідок знищення дерев в розмірі 89597,98 грн.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 13 вересня 2023 року про виправлення описки, позовні вимоги задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області заподіяну шкоду в розмірі 89 597,98 грн.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 впросив ухвалити рішення у відповідності до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась відсутністю підстав у прокурора для звернення до суду в інтересах держави. Крім того, заявник стверджував, що суд першої інстанції не розглянув клопотання відповідача про застосування часткової відповідальності при стягненні матеріальної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 , просив її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції установлено, що вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року по кримінальному провадженню № 12022041600000040 затверджено угоди про визнання винуватості, які укладено між начальником Царичанського відділу Слобожанської окружної? прокуратури Михайловим Є.М. та обвинуваченими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зазначеним вироком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України та їм призначено узгоджене сторонами покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі зі звільненням їх від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України (а.с.27-32 т.1).

Відповідно до вказаного вироку, 11 квітня 2022 року ОСОБА_1 , знаходячись за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , запропонував останньому вчинити злочин проти довкілля, пов`язаний з незаконною порубкою дерев на території Могилівської об`єднаної територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області. 11 квітня 2022 року у другій половині дня ОСОБА_1 усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи тяжкі наслідки, з корисливих мотивів діючи за попередньою змовою із ОСОБА_2 , будучи об`єднаними єдиним злочинним умислом, направленим на незаконну порубку дерев та перевезення незаконно зрубаних дерев, використовуючи автомобіль з причіпом прибули на земельну ділянку з кадастровим номером 1225683600:02:001:0143 за межами населеного пункту с. Могилів (Могилівської ОТГ) Дніпровського району Дніпропетровської області, яка згідно розділу Х п.24 Перехідних положень Земельного кодексу України, перебуває в комунальній власності Могилівської об`єднаної територіальної громади Дніпровського району. Далі, ОСОБА_1 , за попередньою змовою із ОСОБА_2 , у порушення вимог ст. 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» ст.ст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно, не звернувшись та не отримавши в компетентних державних органах будь-якого спеціального на те дозволу (лісорубного квитка, ордера на здійснення лісорубних робіт, чи іншого дозвільного документу), усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи тяжкі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, за допомогою бензинової мотопили, на території вищевказаної лісосмуги шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання здійснили незаконну порубку 7 дерев породи «Акація», діаметром пня у корі: 30,1-34,0 см. – 1шт.; 34,1 -38,0 см. -1 шт.; 38,1-42,0 см.- 1 шт.; 46,1-50,0 см.- 2 шт.; 51,0 см.– 1 шт; 57,0 см.- 1 шт. Вищевказану незаконно здобуту деревину ОСОБА_1 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_2 , за допомогою бензинової мотопили розпиляли дерева на колоди, частину з яких залишили на місці спилу, а частину завантажили у причіп та незаконно перевезли автомобілем до місця проживання ОСОБА_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Після цього, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 діючи із єдиним продовжуваним умислом на незаконне перевезення незаконно зрубаних дерев на вказаному транспортному засобі повернулися на земельну ділянку з кадастровим номером 1225683600:02:001:0143 на вищезазначене місце спилу дерев, де знаходилися частина попиляних та не перевезених колод дерев породи «Акація» з наміром їх подальшого завантаження та перевезення з місця вчинення злочину, однак їх злочинна діяльність була виявлена і припинена працівниками Національної поліції, а незаконно здобуту деревину та знаряддя вчинення злочину вилучено. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які виразились у незаконній порубці дерев на земельній ділянці з кадастровим номером 1225683600:02:001:0143 за межами населеного пункту с. Могилів (Могилівської ОТГ) Дніпровського району Дніпропетровської області, було завдано державі в особі Виконавчого комітету Могилівської сільської ради (ЄДРПОУ 40207974) матеріальних збитків на суму 89 597,98 грн, що у більше шістдесяти разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, чим спричинено тяжкі наслідки.
Вищевказаний вирок набрав законної сили 15 серпня 2022 року.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-22/10970-ЕК від 11 травня 2022 року встановлено, що розмір шкоди, заподіяної державі внаслідок пошкодження зелених насаджень до ступеня припинення їх росту у лісосмузі поблизу с. Могилів на території Могилівської територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області, становить 89 597,98 грн (а.с.33-42 т.1).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту протиправної поведінки відповідачів, внаслідок чого з їх вини було завдано шкоду державі в особі Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, а також причинно-наслідковий зв`язок між їх діями та завданою шкодою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної чи фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для визначення підстав застосування такої міри відповідальності як відшкодування заподіяної шкоди суду необхідно з`ясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, розміру збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і збитками, вину відповідача.

При цьому, на позивача покладено обов`язок доведення факту протиправності поведінки відповідача, розміру завданих збитків та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та шкодою.

Враховуючи встановлений факт протиправної поведінки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який не підлягає доказуванню, а також встановивши причинно-наслідковий зв`язок між їх діями та завданою шкодою, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачі своїми винними протиправними діями завдали шкоди Могилівській сільській раді Дніпровського району Дніпропетровської області на суму 89 597,98 грн, яка повинна бути стягнута з них у солідарному порядку на користь останньої, тим самим задовольнивши позов.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав у прокурора для звернення до суду в інтересах держави, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги як безпідставні.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Зазначений правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) та від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (провадження № 12-20гс21).

Згідно частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

До відання органів місцевого самоврядування, згідно із статтею 33 вказаного Закону віднесено визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, а також здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй територій і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є Могилівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області, на території якої відповідачі здійснили незаконну порубку лісу.

Як вбачається з матеріалів справи, листами від 08 серпня 2022 року?№ 04/66/1-401ВИХ-22 (а.с.48-50 т.1), від 08 серпня 2022 року № 04/66/1-402ВИХ-22 (а.с.51-53 т.1), від 16 вересня 2022 року № 04/66/1-488ВИХ-22, від 16 вересня 2022 року № 04/66/1-ВИХ-22 (а.с.59-62 т.1), від 26 грудня 2022 року № 04/66/1-680ВИХ-22 (а.с.68 т.1), від 26 грудня 2022 року № 04/66/1-681ВИХ-22 (а.с.69 т.1) Слобожанська окружна прокуратура неодноразово повідомляла Могилівську сільську раду та її виконавчий комітет про наявність порушень інтересів Могилівської сільської ради у сфері збереження зелених насаджень та необхідність вжиття заходів щодо відшкодування спричиненої шкоди, однак Могилівською сільською радою жодних заходів щодо відшкодування шкоди державі вжито не було.

Таким чином, позивач тривалий час був обізнаний про спричинення злочином відповідачів шкоди громаді, про що сам повідомляв правоохоронні органи, однак ні під час досудового розслідування, ні до початку судового розгляду кримінального провадження, ні після винесення вироку ніяких заходів щодо досудового врегулювання відшкодування спричиненої шкоди або щодо подачі позову з метою захисту інтересів держави не приймав.

Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції представник Могилівської сільської ради вважав, що підстав для подання позову взагалі немає та зазначив про відсутність спричинення шкоди Могилівській сільській раді скоєним відповідачами злочином.

Вищевказане вказує на бездіяльність посадових осіб Могилівської сільської ради по відшкодуванню завданої державі шкоди та свідчить про те, що посадові особи Могилівської сільської ради тривалий час не здійснювали та не бажають здійснювати захист інтересів держави щодо відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Тривале нездійснення державними органами захисту інтересів держави щодо усунення шкоди, яка завдана навколишньому природному середовищу злочинними діями, негативно впливає на економічну незалежність та екологічну безпеку держави, позбавляє можливості державу реалізовувати надані Конституцією України та Законами України гарантії, створює уяву у засуджених осіб щодо цивільно-правової безкарності, а також не дає можливості забезпечити повноцінне проведення лісовідновлювальних та інших природоохоронних заходів на пошкоджених територіях.

Щодо клопотання відповідача ОСОБА_1 про застосування часткової відповідальності при стягненні матеріальної шкоди.

Відповідно до статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Отже, за змістом законодавчих положень суд не позбавлений права змінити солідарний порядок стягнення коштів на дольовий, і така зміна залежить від позиції потерпілого.

Однак, суду представником потерпілого не надано заяви, на підставі якої можливо визначити відповідальність відповідачів, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому, що було викладено у відзиві на позовну заяву та зазначені доводи були предметом перевірки судом першої інстанції.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 17 січня 2024 року.

Судді: