УХВАЛА
31 січня 2024 року
м. Київ
справа №140/11033/20
адміністративне провадження №К/990/3024/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шишова О. О., 
суддів: Білоуса О. В., Дашутіна І. В., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, у справі № 140/11033/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,
установив:
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року, позов задоволено.
Головне управління ДПС у Волинській області звернулось до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у справі № 140/11033/20, в якій просило скасувати рішення суду від 30 вересня 2020 року, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 6 червня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 7 вересня 2023 року залишив без змін ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 6 червня 2023 року. 
Не погодившись з рішеннями судів першої інстанції та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу.
Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам статей 329, 330 КАС України, а тому підлягає залишенню без руху з огляду на таке.
1. Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пунктів 3, 5 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються, та вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Вимоги, які скаржник ставить перед судом касаційної інстанції мають узгоджуватись з повноваженнями суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, які визначені положеннями статті 349 Кодексу адміністративного суду України.
Скаржник у касаційній скарзі ставить вимогу про скасування рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 червня 2023 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 140/11033/20, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року.
Разом з тим, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, саме ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06 червня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 140/11033/20, яка залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року.
При цьому, суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями самостійно встановлювати яке саме судове рішення та по якій саме справі є предметом касаційного оскарження, а тому такий недолік потребує усунення заявником касаційної скарги.
Таким чином, скаржнику необхідно уточнити вимоги до суду касаційної інстанції, виходячи з його повноважень, встановлених статтею 349 КАС України, та зазначити які саме рішення судів попередніх інстанцій ним оскаржуються та по якій справі, та які саме рішення він просить скасувати.
2. Згідно з частиною четвертою статті 330 КАС України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору. До касаційної скарги також додаються її копії відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга подається до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.
Відповідно до частини дев`ятої статті 44 КАС України (в цій же редакції) у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.
У порушення зазначених норм відповідачем до касаційної скарги не додано докази надсилання її іншому учаснику справи - Товариству з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» у встановленому законом порядку (в електронний кабінет або в паперовій формі листом з описом вкладення).
3. Статтею 329 КАС України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Передбачений зазначеною статтею строк касаційного оскарження пропущено, оскільки оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 07 вересня 2023 року, у відкритому судовому засіданні (постанова складена в повному обсязі 15 вересня 2023 року), а з касаційною скаргою скаржник звернувся до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» 22 січня 2024 року.
Водночас у касаційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Обґрунтовуючи клопотання відповідач зазначив, що вже звертався до Верховного Суду з касаційними скаргами, однак їх було повернуто. Скаржник зауважує, що не зловживав своїми процесуальними правами та не допустив необ`єктивного зволікання з поданням касаційної скарги. Також зазначає, що має право на повторне звернення до суду в темпоральних межах, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (один рік з дня складання повного тексту судового рішення).
Оцінивши наведені скаржником обставини та обґрунтування причин пропуску строку, колегія суддів вважає їх неповажними з огляду на таке.
Судом встановлено, що вперше касаційну скаргу у цій справі відповідач подав засобами поштового зв`язку 19 жовтня 2023 року, проте, Верховний Суд ухвалою від 25 жовтня 2023 року повернув як таку, що не містила обов`язкових підстав касаційного оскарження судових рішень.
Вдруге касаційну скаргу Головне управління ДПС у Волинській області подало через підсистему «Електронний суд» 15 листопада 2023 року, проте, Верховний Суд ухвалою її залишив без руху та надав скаржнику строк для усунення встановлених судом недоліків, а саме: подати заяву про поновлення пропущеного строку із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням відповідних доказів на їх підтвердження; надати докази надсилання касаційної скарги та документів, що до неї додаються, іншим учасникам справи. Ухвалою від 19 грудня 2023 року Верховний Суд касаційну скаргу повернув, у зв`язку із невиконанням скаржником вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху. Копію цієї ухвали Головне управління ДПС у Волинській області отримало 19 грудня 2023 року.
Втретє касаційну скаргу у цій справі Головне управління ДПС у Волинській області подало 23 січня 2024 року, однак, скаржник не усунув виявлених судом недоліків.
Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.
У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень Головне управління ДПС у Волинській області не зазначає обставин, які позбавили його усунути виявлені Судом недоліки касаційної скарги, а саме: подати заяву про поновлення пропущеного строку із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням відповідних доказів на їх підтвердження та надати докази надсилання касаційної скарги та документів, що до неї додаються, іншим учасникам справи.
Доводи скаржника, що повторна касаційна скарга направлена в межах строку, передбаченого частиною п`ятою статті 333 КАС України є безпідставними, оскільки цією нормою встановлено присічний строк на касаційне оскарження судових рішень суб`єктами владних повноважень незалежно від поважності причин пропуску строку, натомість не встановлює можливість незастосування до таких суб`єктів строку на касаційне оскарження судових рішень, встановлених статтею 329 КАС України.
Отже, скаржнику необхідно звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження, із зазначенням поважних причин пропуску такого строку, та надати відповідні докази.
Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Оскільки касаційну скаргу подано без додержання вимог, встановлених КАС України, таку касаційну скаргу слід залишити без руху та надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення недоліків, а саме надати: 
- уточнити вимоги касаційної скарги із зазначенням судового рішення, яке ним оскаржуються;
- докази надсилання касаційної скарги та документів, що до неї додаються, іншим учасникам справи.
- заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, із зазначенням поважних причин пропуску такого строку з наданням  відповідних доказів.
Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, у справі № 140/11033/20 залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, а також у разі, якщо наведені скаржником підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. 
У разі невиконання вимог цієї ухвали в іншій частині в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                         О. О. Шишов

Судді                                                                                                             О. В. Білоус

                                                                                                                      І. В. Дашутін