ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

16 січня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 732/1004/22
Головуючий у першій інстанції – Лиманська  М. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/44/24

Суд у складі:
головуючого – судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                       Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,
за участю секретаря  Зеляк Ю.Г.,

позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа – ОСОБА_3 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: представник ОСОБА_2 – адвокат Гур`єва Людмила Миколаївна,

на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2023 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 10.03.2023, м. Городня,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з останнього на її користь аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається, у розмірі 1/4 частки  його доходу щомісяця, починаючи з дня подання позову і до закінчення сином навчання або до досягнення ним 23 років. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони перебували у шлюбі з 11.10.2003  по 27.09.2006, від якого мають вказаного сина, який проживає з позивачем. Останній з 01.09.2022 навчається на денному відділенні Чернігівської академії Державної пенітенціарної служби і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач знаходиться на військовій службі, отримує дохід, тобто може надавати синові допомогу, про яку йдеться, але не надає її.
Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на повнолітнього сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення сином навчання - до серпня 2025, але не більше як до досягнення ним 23 років. Ухвалюючи це рішення, суд виходив з наявності у ОСОБА_3 потреби у матеріальній допомозі батьків у зв`язку з його навчанням у виші на денній формі навчання і з того, що відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що він добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_3 , що ОСОБА_2 натепер має статус внутрішньо переміщеної особи і не працює, але є працездатним. Виходячи з наведеного і з матеріального стану позивача й відповідача, які мають спільний обов`язок утримання сина, суд задовольнив позов у вищезазначених межах.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення і ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 . Доводи скарги зводяться до того, що судом не враховано такі обставини (факти):
- позивачкою не доведено наявності у сина ОСОБА_3 потреб в матеріальній допомозі від відповідача в зв`язку з навчанням. Довідка № 2402 від 26.10.2022, видана Академією державної пенітенціарної служби щодо факту навчання сина у ній станом на 26.10.2022, такої інформації не містить;
- оплата ОСОБА_1 навчання сина в розмірі 16500 грн за рік та інші численні її витрати, пов`язані з у утриманням сина під час його навчання, не доведені;
- не маючи особистих коштів на навчання сина, позивачка одноособово надала згоду на його навчання на платній основі, не погодивши з ОСОБА_2 платність навчання сина;
- відповідач натепер проживає разом з дружиною ОСОБА_4 , яка має ряд захворювань, та з їхнім неповнолітнім сином ОСОБА_5 . Вони перебувають вкрай скрутному матеріальному становищі, так як вони змінили своє постійне місце проживання - м. Краматорськ на місце тимчасового проживання - м. Тернопіль, де змушені орендувати житло, оплачувати комунальні послуги, а роботу знайти не можуть. Крім того, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на другого свого неповнолітнього сина – ОСОБА_6 , зі сплати яких утворилась заборгованість в розмірі 37339 грн 47 коп., яку він натепер не має можливості погасити;
- суд І інстанції проігнорував наявність переплати ОСОБА_2 аліментів на користь позивачки в розмірі 134071 грн 45 коп., які з нього утримано як аліменти на натепер повнолітнього ОСОБА_3 .
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню.
У справі встановлено таке.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2   перебували в шлюбі по 09.08.2007, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копіями відповідних свідоцтв (арк. 5, 6).
Останній зареєстрований з позивачем, що підтверджено копією довідки Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Городнянської міської ради № 39 від 06.03.2023 (арк. 112). 
Згідно з довідкою Академії Державної пенітенціарної служби № 2402 від 26.10.2022, ОСОБА_3 є студентом І курсу за денною формою навчання за кошти фізичних, юридичних осіб; строк закінчення навчання - серпень 2025 р. (арк. 4).
Наведені обставини учасники справи не заперечують.
Окрім сина ОСОБА_3 , відповідач має ще двох неповнолітніх синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією відповідного свідоцтва (арк. 46), та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на якого рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.03.2015 у справі № 359/159/15-ц стягуються аліменти в розмірі 600 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 13.01.2015 і до досягнення дитиною повноліття (копія цього рішення на арк. 43-44).
Згідно з копіями розрахунків заборгованості за аліментами ОСОБА_2 на сина ОСОБА_6 за вказаним рішенням, її нараховано за період з січня 2015 р. по грудень 2023 р. у загальному розмірі 38755 грн 97 коп. (арк. 86-93, 95).
Натепер ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 ; остання страждає на низку хронічних захворювань; і ОСОБА_2 , і ОСОБА_4 не працюють. Ці обставини підтверджено копіями свідоцтва про їх одруження, індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 15.12.2022 і їхніх трудових книжок (арк. 45, 56, 53, 54).
Копією довідки Управління соціального захисту населення Тернопільської міської ради № 6117-5001827670 від 04.07.2022 підтверджено, що ОСОБА_2 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, що він проживає в АДРЕСА_1 (арк. 50). За даними паспорта, останній зареєстрований в АДРЕСА_2 (арк. 40). Разом з ОСОБА_2 взяті на облік як внутрішньо переміщені особи та проживають за тією ж, що й він, адресою дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 , що підтверджується копіями відповідних довідок (арк. 51, 52).
Відповідно до копії інформації Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області, заборгованість за аліментами у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 згідно з виконавчим листом Городнянського районного суду Чернігівської області № 2-681/2006 від 27.09.2006 станом на 30.12.2021 року відсутня; переплата аліментів у зв`язку з неправильним відрахуванням коштів становить 134071 грн 45 коп. (арк. 42).
Інші докази про обставини, які мають значення для справи згідно з чинним законодавством, що регулює спірні правовідносини, у справі відсутні.
Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, і надані докази, суд доходить таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітній син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати його до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
У частині 1 ст. 75 вказаного Кодексу зазначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
У справі належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами підтверджено, що на дату пред`явлення позову:
- відповідач є особою працездатного віку, але, маючи статус внутрішньо переміщеної особи, не працював;
- на утриманні ОСОБА_2 перебувало двоє неповнолітніх синів і непрацююча дружина, яка теж має статус внутрішньо переміщеної особи і яка страждає на ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим вона потребує неабиякої його матеріальної підтримки, яку останній за законом повинен їй надавати.
Внаслідок наявності описаних у попередньому абзаці обставин і наявності у ОСОБА_2 вищезазначеної заборгованості за аліментами апеляційний суд доходить висновку, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі, а тому він не може надавати повнолітньому синові – третій особі ОСОБА_3 матеріальну допомогу у зв`язку з продовженням ним навчання.
Вирішуючи справу, апеляційний суд не може обійти й таке. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 10 ЦПК України, одним з основних принципів цивільного судочинства є верховенство права. Конституційний Суд України у абзаці 2 п. 4.1 Рішення від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі N 1-33/2004 зазначив таке: верховенство права — це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Виходячи з відомостей вищевказаних копій довідки Академії Державної пенітенціарної служби про період навчання сина сторін та інформації Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області про суму переплати відповідачем позивачеві за аліментами на цього ж сина (третю особу), розмір цієї переплати у місячній сумі (у перерахунку на кожен місяць його навчання у зв`язку з визначенням на законодавчому рівні звітного періоду по сплаті аліментів один місяць) становить: 134071 грн 45 коп. : 36 = 3724 грн 21 коп., що є більшим, ніж законодавчо встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у вересні 2022 р. (місяць початку навчання ОСОБА_3 у виші). Те, що така переплата мала місце, і що відповідач не порушує питання про її повернення, позивачкою не спростовується. Неврахування цих обставин при вирішенні справи призведе до порушення принципу верховенства права, а тому суд їх враховує.
З наведеного випливає, що обставини справи є такими, що спричиняють необхідність відмови у задоволенні позову.
Отож оскаржуване рішення підлягає скасуванню як таке, що ухвалене за неповноти з`ясування обставин, що мають значення для справи, з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 374, 376 ч. 1 п. 1, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Гур`євої Людмили Миколаївни задовольнити, рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2023 року скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_3 , відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                                  Судді: