ПОСТАНОВА 
іменем України

23 січня 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 388/1921/22
провадження № 22-ц/4809/187/24 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач),   Єгорової С.М., Мурашка С.І. 
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи: 
позивач –    ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кучерук Тарас Миколайович, на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2023 року у складі судді Кнурова О.А.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів.
В обґрунтування позову посилалася на те, що рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2016 року по справі №388/405/16-ц було стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на її користь на утримання двох їх спільних дітей у розмірі 500 грн на місяць на кожну дитину. Зазначала, що з часу ухвалення судового рішення витрати на утримання дітей значно зросли і призначених до стягнення аліментів на даний час недостатньо для утримання дітей відповідного віку для забезпечення їх розвитку.
Посилаючись на зазначені обставини просила суд розмір аліментів, стягнутих за рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2016 року по справі №388/405/16-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 500 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, - змінити, визначивши розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи із дня набрання рішенням законної сили.
Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2023 року позовну заяву задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2016 року по справі №388/405/16-ц. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кучерук Тарас Миколайович,подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Відзив на апеляційну  скаргу  до апеляційного суду не надходив.
У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Кучерук Т.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити. 
Позивач у судове засідання апеляційного суду не з`явився. Про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності позивача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що сторони по справі мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4,5).
Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 06 квітня 2016 року (а.с.6).
Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньопереміщених осіб від 06 вересня 2022 року за №6117-5002089952, №6117-5002090096, №6117-5002090024 діти проживають разом з матір`ю (а.с.7-9).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимога позивача про зміну способу та розміру аліментів є обґрунтованою та доведеною, а тому така вимога підлягає задоволенню та не суперечить чинному законодавству, зокрема тому, яке регулює сімейні відносити, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів фізичної особи, зокрема, дітей.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Конституцією України встановлено конституційний обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей (частина друга статті 51 Конституції України), який закріплено СК України,  зокрема статтею 180 СК на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з частиною першою статті 192 СК України  розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Статтею 192 СК України  лише передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Між тим право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на визначену законодавчу можливість змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження (ст.192 СК України) зміна розміру аліментів може мати на увазі зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
 Право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів (аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 644/4836/18 та від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18).
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).
Згідно із частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частина друга вказаної статті встановлює, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.
Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.
Звертаючись до суду з цим позовом позивач просила суд змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2016 року у твердій грошовій сумі, посилаючись на те, що на момент ухвалення зазначено рішення ОСОБА_2 був безробітнім, однак наразі проходить військову службу та отримує грошове забезпечення. 
Стороною відповідача було надано копію довідки Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про те, що старший матрос ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України з 01 березня 2022 року по теперішній час (а.с.97).
Тому колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вказані обставини є свідченням зміни матеріального стану платника аліментів, що є передбаченою ч.1 ст.192 СК України підставою для зміни розміру аліментів, у разі, якщо до такої зміни призведе зміна способу їх стягнення.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» багатодітна сім`я це сім`я, в якій подружжя (чоловік та жінка) перебуває у зареєстрованому шлюбі, разом проживає та виховує трьох і більше дітей, у тому числі кожного з подружжя, або один батько (одна мати), який (яка) проживає разом з трьома і більше дітьми та самостійно їх виховує.
Судом першої інстанції також правильно не враховано ту обставину, що відповідач має статус батька багатодітної сім`ї, до складу якої входять три дитини, батьком яких відповідно до свідоцтв про їх народження є інша особа, та правильно вказано, що даний факт свідчить про його проживання у такій родині та виховання дітей у цій родині, яка відповідно до норм наведеного закону отримує широкий обсяг гарантій та пільг, але не свідчить про наявність у відповідача безумовного законодавчо закріпленого обов`язку їх повного матеріального утримання.
Крім того, судом першої інстанції правильно не взято до уваги посилання відповідача про перебування на його утриманні матері його дружини, яка є пенсіонеркою, оскільки обов`язок піклуватися про своїх непрацездатних батьків покладено на повнолітніх дітей та закріплено у ст.51 Конституції України та у ст.202 СК України, а у відповідача відсутній законодавчо закріплений обов`язок утримувати матір своєї дружини, тому така обставина не може враховуватись при вирішенні питання утримання ним своїх дітей.
У §54 рішення ЄСПЛ від 7 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№2) від 27 листопада 1992 року, серія A, №250, ст.35-36, §90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява №2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У вказаному рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
Суд виходить з принципу захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їхньої життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувались обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дітей та отримання ними надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.
Відтак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, з урахуванням положень статті 182 СК України, про присудження аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі  статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кучерук Тарас Миколайович, залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2023 року - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 31 січня 2024 року.

Головуючий суддя         О.І. Чельник

Судді        C.М. Єгорова
       
       С.І. Мурашко