КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  
                                                                                    
Апеляційне провадження:                                                     Доповідач - Кулікова С.В.
 № 22-ц/824/3730/2024  
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                          Справа № 754/14348/23
 
   12 лютого 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді    - Кулікової С.В.
суддів                         -Музичко С.Г.    
                                   -  Болотова Є.В.
 
розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою  Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2023 року, ухваленого під головуванням судді Грегуль О.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-
 
в с т а н о в и в:
 
У жовтні 2023 року позивач - Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Банк) звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань у договірних відносинах, просив стягнути з останнього заборгованість за кредитом у розмірі 175 704.23 грн.
Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував на те, що ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 21.11.2018, підтвердивши свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг та відповідач ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.
На підставі укладеного договору відповідачу надано кредит у розмірі 100 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з можливістю його коригування зі сплатою відсотків за користування кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору утворилась заборгованість станом на 22.08.2023 заборгованість у сумі: 175704,23 грн., яка складається з тіла кредиту яку позивач просить стягнути з відповідача.  
   Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2023 року позов задоволено частково.
        Стягнутоз ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) за анкетою-заявою до договору про надання банківських послуг «Мonobank» від 21.11.2018 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ЄДРПОУ: 21133352): 100000 грн. - тіла кредиту та 2684 грн. - судового збору.
       У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що особливість проекту «monobank» є банківське обслуговування, що здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника  податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Активація картки здійснюється за допомогою мобільного додатку через смартфон клієнта, який встановлює код доступу/пін код.
Судом неповно з`ясовано обставини справи та не взято до уваги, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи були надані Відповідачу саме через мобільний додаток, та такі правила є загальнодоступними на сайті Банку, та ОСОБА_1 ознайомлений саме з Умовами, які діяли на дату підписання анкети-заяви.
Крім того, зазначив, що лише шляхом попереднього погодження з Умовами і правилами надання банківських послуг можливий вхід у головне меню застосунку Monobank та подальше проведення банківських операцій, у тому числі, отримання кредиту, а тому висновок суду про відсутність доказів погодження між сторонами істотних умов договору є помилковими.
Також судом не враховано положення п. 5.23 п. 5 Розділу 2 умов у відповідності до якого, у разі, якщо на рахунку клієнта не вистачає коштів для внесення щомісячного мінімального платежу, банк має право самостійно збільшити кредитний ліміт на суму заборгованості клієнта за Договором та направити відповідні грошові кошти на здійснення щомісячного мінімального платежу, погашення відсотків та неустойки за прострочені платежі згідно Тарифів.
Крім того, зазначив, що суд не врахував долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості, який містить необхідну інформацію та підтверджує розмір заборгованості за кредитом. Також розрахунок заборгованості не спростовано відповідачем.
За вказаних обставин, просив скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2023 рокута ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Відповідач своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки дана справа є малозначною та ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що правовідносини виникли між   ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 щодо отримання останнім кредиту за проектом monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.
Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.
Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" при наданні Банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank) від 01.11.2018 року, далі - Умови, опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://wvvw.monobank.ua/terms.
Відповідно до п. 5.16. Розділу II Умов у разі порушення терміну сплати Щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за Кредитом вважається простроченою (Істотне порушення Клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої Заборгованості Банк нараховує, а Клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із Тарифами, але не більше 50 % від суми, одержаного Клієнтом Кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування Кредитом у розмірі 0,00001% річних.
Відповідно п. 5.23. п. 5 Розділу II Умов, Кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору.
Як вбачається з матеріалів справи 21 листопада 2018 року відповідач звернулася до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 21.11.2018, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 100 000 грн.
При підписанні вказаної Анкета-заяви ОСОБА_1 погодився з тим, що Анкета-заява разом Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.
Окрім іншого вказана Анкети-заяви ОСОБА_1 підписана власноручно (а.с8)
Згідно розрахунку заборгованості, наданого Банком, станом на 22.08.2023 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить 175704.23 грн (а. с. 6-8).
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог у розмірі, що перевищує ліміт кредиту, оскільки позивач на підтвердження позовних вимог в цій частині не надав доказів, що сторони погодили такі умови.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, з наступних підстав.
Як зазначав позивач, ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на банківську картку у розмірі 100 000 грн. та з урахуванням положень пункту 5 Розділу ІІ Умов, Банк на власний розсуд переглядає ліміт до використання в межах суми ліміту кредитування, що зазначена в Договорі.
Таким чином, доведенню підлягає факт збільшення Банком кредитного ліміту на картковому рахунку ОСОБА_1 з 100 000 грн. до 175 704.23 грн.
Однак, заявляючи вимоги в розмірі 175 704.23 грн Банк доводив обставини не збільшення кредитного ліміту, а обставини порушення відповідачкою зобов`язань за кредитним договором.
Обґрунтовуючи суму заборгованості за наданим кредитом, Банк вказував, що ОСОБА_1 допустив істотне порушення зобов`язань, понад 90 днів, тому відбулося нарахування штрафів згідно п. 5.16 Розділу II Умов.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
На підтвердження вказаних обставин Банк, долучив до позову розрахунок заборгованості, який як він вважав є належним доказом розміру заборгованості за тілом кредиту.
Разом з тим, у позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 100 000,00 грн., проте позов не містить обґрунтувань коли та в якому розмірі такий кредитний ліміт було збільшено та на яких підставах. В позовній заяві зазначено, що Банк може збільшити кредитний ліміт на суму заборгованості у випадку нестачі коштів клієнтів в порядку п. 5.22 Розділу II Умов. Також зазначено, що розрахунок заборгованості додано до позовної заяви.
Водночас, долучений позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки не містить відомостей збільшення встановленого кредитного ліміту з 100 000,00 до 175 704.23 грн.
Також долучений позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. Більш того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не доводить факту збільшення кредитного ліміту на 75 704.23 грн.
Крім того, з огляду на те, що збільшення кредитного ліміту в порядку п. 5.22 Розділу II Умов, на яке посилається позивач, можливе лише на прострочену заборгованість, яка з огляду на положення п. 5.16 Розділу II Умов настає у разі порушення терміну сплати щомісячного платежу понад 90 днів, розрахунок заборгованості не доводить факт виникнення прострочки понад 90 днів.
Також слід зазначити, що сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів збільшення кредитного ліміту з 100 000,00 до 175 704.23 грн. не є підтвердженням наявності заборгованості за тілом кредиту у такому розмірі.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги про те, що суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи щодо користування відповідачем кредитними коштами.
У справі, що переглядається саме на позивача покладено обов`язок надати докази на підтвердження збільшення розміру кредиту, а також докази, який пільговий період врахований в розрахунку, по закінченню якого заборгованість стала простроченою.
Таким чином, позов підлягає задоволенню лише у разі доведення позовних вимог.
Оскільки, як вказувалося вище, докази, надані позивачем до суду першої інстанції, не підтверджують збільшення розміру кредитного ліміту з 100 000,00 до 175 704.23 грн, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що сума 75 704.23 грн. фактично є нарахуванням Банком неустойки, передбаченої Тарифами (а. с. 3). Однак, Банком не наведено обґрунтувань нарахування цих коштів на підставі умов договору, погоджених між сторонами.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що стосуються укладення між сторонами договору приєднання, оскільки в мотивувальній частині рішення відсутні висновки, що договір не укладено. З цих же підстав колегія суддів відхиляє доводи, що суд першої інстанції помилково посилався на практику у справах з  АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Оскільки апеляційна скарга позивача не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, а також рішення суду в цій частині не оскаржувалося відповідачем, колегія суддів у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України не переглядає рішення суду в цій частині.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення частини заборгованості за тілом кредиту у розмірі 75 704.23 грн.
Колегія суддів, з огляду на положення ст. 376 ЦПК України, не може прийняти доданий Банком до апеляційної скарги новий доказ - Виписку по рахунку ОСОБА_2 , оскільки такий доказ до суду першої інстанції не подавався та про нього позивач не заявляв. Крім того, такий доказ хоч і долучений до апеляційної скарги, однак позивач не просив його долучити до матеріалів справи та не обргутовував поважність причин неподання такого доказу до суду першої інстанції.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду в частині, що оскаржувалося, без змін, а скарги без задоволення.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.
За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України
                                           
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
 
 Головуючий:                                                                           Судді