ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 лютого 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/5713/23	
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИЛА:
У березні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови перерахунку пенсії ОСОБА_1 , виходячи із 55% сум грошового забезпечення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 , виходячи із 55% сум грошового забезпечення з моменту звернення з відповідною заявою 12 жовтня 2022 року;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно вимог частини 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 із сум грошового забезпечення. Згідно розрахунку з пенсійної справи, позивачу було призначено пенсію, виходячи з 55%, так як до 04.04.2006 року пункт «в» частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ передбачав - військовослужбовці, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії. В той самий час, згідно розрахунку станом 01.01.2008 основний розмір пенсії складає 50% від сум грошового забезпечення. У такому ж розмірі   пенсія виплачується і по день звернення до суду. Позивач вважає такий розмір пенсії протиправним у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що пункт 4 Порядку 45 передбачає, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі - Закон) в редакції, що діяла до 29.04.2006, передбачалось збільшення розміру пенсії за вислугу років на 10 процентів відповідних сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесених до 1-ї категорії постраждалих, та на 5 процентів - особам, віднесеним до 2-ї та 3-ї категорій. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що з 29.04.2006 відповідно до Закону України від 04.04.2006 № 3591 “Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців” внесено зміни до статті 13 вищезазначеного Закону, якими виключено положення щодо вказаного збільшення розміру пенсії за вислугу років. Міністерством оборони України відповідний перерахунок пенсій не проводився, оскільки зменшення розміру пенсій неприпустиме. Проте, при первинному призначенні пенсій особам із числа вищезазначених категорій вказане збільшення розміру пенсій за вислугу років після 29.04.2006 року вже не проводилося. З 01.01.2008 органами Пенсійного фонду України проведено перерахунок пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №           1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу”. Перерахунок пенсій здійснювався з урахуванням розміру грошового забезпечення, встановленого з 01.01.2008 для відповідних категорій осіб, та чинної на цю дату редакції Закону, яка вже не передбачає збільшення розміру пенсії за вислугу років. При цьому, якщо внаслідок такого перерахунку розмір пенсії зменшувався, вона виплачувалася і виплачується в раніше встановленому розмірі. Враховуючи викладене, пенсія позивачу була перерахована за 20 років вислуги в розмірі 50 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. Апелянт вказує, що на даний час виплата пенсії здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства, тому підстави для перерахунку пенсії позивачу та визнання протиправними дій Головного управління відсутні.
Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.
Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорії незначної складності.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є пенсіонером за Законом № 2262-XII, учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії та перебуває на пенсійному обліку у відповідача. 
Згідно з протоколом перерахунку пенсії позивача (пенсійна справа №ЮО097711) з 01.04.2007 року встановлено, що основний розмір пенсії позивача становив 55% грошового забезпечення (вислуга років 20, з урахуванням участі на ЧАЕС).
Пенсія у зазначеному розмірі (55% грошового забезпечення) призначена позивачу у листопаді 1999 року, що підтверджується розрахунком на пенсію за вислугу років (а.с.27). 
Відповідач з 01.01.2008 здійснив перерахунок пенсії позивача відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" з урахуванням існуючої вислуги років - 20 років, у зв`язку з чим відсоткове значення розміру пенсії було визначено в розмірі 50 %. Однак відповідачем до відсоткового значення розміру пенсії не було додано 5%, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії, через зміни у законодавстві (а.с.11).
12.10.2022 представник позивача звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи із відсоткового значення її розміру - 55 % сум грошового забезпечення.
За результатами розгляду вказаної заяви відповідач листом від 07.11.2022 №18306-15889/K-02/8-1500/22 відмовив позивачу у її задоволенні, посилаючись на відсутність правових підстав для здійснення такого перерахунку.
Позивач вважає зазначену відмову протиправною та за захистом своїх прав звернувся до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з 01 січня 2008 року у відповідача виник обов`язок здійснити перерахунок пенсії позивачу відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ. Однак, підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм статті 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції, чинній на момент такого перерахунку, які застосовуються саме при призначенні пенсії, були відсутні. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії, а не перерахунку раніше призначених.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що застосування відповідачем при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2008 статті 13 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII, яка регулює призначення пенсій, до правовідносин із перерахунку пенсії позивачу, та виключення у зв`язку із цим 5% збільшення відсоткового значення розміру пенсії позивача, набуте ним на момент призначення такої пенсії, є протиправним.
У зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії позивачу, виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 55% від відповідних сум грошового забезпечення. Як наслідок, з метою поновлення порушених прав позивача, відповідача слід зобов`язати здійснити перерахунок та виплачувати позивачу пенсію, виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 55% від відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Щодо дати проведення перерахунку пенсії, суд зазначив, що у своїх позовних вимогах позивач просить здійснити такий перерахунок з 12.10.2022 (тобто з дати звернення з відповідною заявою). Тому суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення вимоги позивача в межах заявлених позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно із частиною другою  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до пунктів «а» та «в» частини першої  статті 13 Закону № 2262-ХІІ  (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах, зокрема, особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
З набуттям чинності  Законом № 3591-IV  нова редакція пункту «в» частини першої  статті 13 Закону № 2262-ХІІ  не передбачала указаної 5-відсоткової доплати особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 3.
Перерахунок призначених відповідно до  Закону № 2262-ХІІ  пенсій визначено  статтею 63 цього Закону  (у редакції, чинній на час проведення перерахунку пенсії позивачу), відповідно до частин першої, третьої та четвертої якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням у дію цього  Закону  провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього  Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього  Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Таким чином, відсотковий розмір пенсії до відповідних сум грошового забезпечення при її призначенні установлюється  статтею 13 Закону № 2262-ХІІ  саме на час призначення пенсії. 
Натомість розміри складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія при її перерахунку на підставі  статті 63 Закону № 2262-ХІІ, визначаються на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Складові грошового забезпечення, з яких обчислюється та перераховується пенсія, та їх розміри, не є сталими і регулюються  постановами Кабінету Міністрів України. 
Водночас відсоткове співвідношення раніше призначеної відповідно до  статті 13 Закону № 2262-ХІІ  пенсії до відповідних сум грошового забезпечення є сталим, оскільки установлюється на день призначення пенсії.
Вказані висновки сформовані Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.02.2022 у справі №  200/7786/19-а з подібними правовідносинами.
Судами встановлено, що пенсія за вислугу років була призначена позивачу в листопаді 1999 року відповідно до  статті 13 Закону № 2262-ХІІ, її розмір складав 55 % від грошового забезпечення, у тому числі 5 % - збільшення розміру пенсії на підставі пункту «в» частини першої  статті 13 цього Закону  як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 3.
На час виникнення спірних правовідносин  стаття 13 Закону № 2262-ХІІ  була чинною у редакції  Закону № 3591-IV, яка не передбачала вказаної 5-відсоткової доплати особам, що брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 3.
Проте застосування органом ПФУ при перерахунку пенсії позивача положень  статті        13 Закону № 2262-ХІІ  у редакції  Закону № 3591-IV  є протиправним, оскільки ця норма стосується призначення нових, а не перерахунку раніше призначених пенсій. 
До того ж  статтею 58 Конституції України  закріплено принцип незворотності нормативно-правових актів у часі.
Отже, при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2008 року немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії за нормами частини першої  статті 13 цього Закону, яка застосовується саме при першому призначенні пенсії. 
При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16        жовтня 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18,  у постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 620/9370/21.
Зазначене спростовує доводи апелянта стосовно необхідності застосування до спірних правовідносин статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб” у редакції Закону України “Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців” № 3591-IV від 04.04.2006.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , виходячи із 55% сум грошового забезпечення; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області   перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 , виходячи з 55% сум грошового забезпечення, з моменту звернення з відповідною заявою 12 жовтня 2022 року.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5  статті 328 КАС України.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             А.В. Бойко 

Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик