УХВАЛА

21 лютого 2024 року 
м. Київ

справа №120/5760/21-а
адміністративне провадження №К/990/13537/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Чиркіна С.М., провівши підготовчі дії до касаційного розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії  ,

В С Т А Н О В И В :
У 2021 році ОСОБА_1 (далі також позивачка) звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі також відповідач), в якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Відділу у м. Вінниці Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Захаревич О.С. від 04.02.2021 № РВ-0501959212021, яким відмовлено позивачці у внесенні змін до відомостей Державного земельного кадастру та Поземельної книги;
зобов`язати державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області внести зміни до відомостей Державного земельного кадастру про зміну виду використання земельної ділянки (в межах однієї категорії земель «Землі житлової та громадської забудови») з кадастровим номером 0510136600:02:051:0036 (місце розташування: АДРЕСА_1 ), яка належить позивачці на праві приватної власності, з «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» на «Для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови», змінивши код КВЦПЗ з « 02.01» на « 03.15», та до відомостей Поземельної книги.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.
19 квітня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивачки на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2022 року у справі № 120/5760/21-а.
Водночас в касаційній скарзі заявлено клопотання про розгляд справи за участі уповноваженого представника.
Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі. Цією ж ухвалою витребувано справу з суду першої інстанції.
Відповідач правом надання відзиву на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає касаційному перегляду рішень судів попередніх інстанцій.
За змістом пунктів 2, 3, 5 частини першої статті 340 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує письмово заявлені клопотання учасників справи, вирішує питання про можливість попереднього розгляду справи або письмового провадження за наявними у справі матеріалами у суді касаційної інстанції, вирішує інші питання, необхідні для касаційного розгляду справи.
Згідно з імперативними вимогами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Касаційний Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. 
Так, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі "Varela Assalino contre le Portugal" (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів. 
У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.
Верховним Судом створено учасникам процесу у цій справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог КАС України.
Бажання сторін у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені ними в касаційній скарзі або у відзиву на касаційну скаргу, не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги відсутність клопотань від усіх сторін про розгляд справи за їх участі, справа може бути розглянута в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Керуючись статтями 340, 345 КАС України, суд 

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволення клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в судовому засіданні за участі уповноваженого представника.
Підготовчі дії по справі закінчити.
Призначити розгляд цієї справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 22 лютого 2024 року в приміщенні Касаційного адміністративного суду за адресою: м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корпус 5.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                      С. М. Чиркін