ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/703/23  Номер провадження 22-ц/814/708/24	Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А.В.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Бутенко С.Б., Чумак О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради, 
на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 22 серпня 2023 року, постановлене суддею Павлійчук А.В.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради, третя особа: первинна профспілкова організація спілки працівників охорони здоров`я України Комунального некомерційного підприємства «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 

в с т а н о в и в:
       29.03.2023 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що із 01.04.1990 по 28.02.2023 перебувала у трудових відносинах із КНП «Глобинська міська лікарня», яке є правонаступником КНП «Глобинська центральна районна лікарня» Глобинської міської ради, зокрема: із 01.04.1990 - працювала медсестрою палати новонароджених; із 01.12.2000 - медсестрою підліткового кабінету; із 01.05.2019 - сестрою медичного кабінету лікаря-терапевта, сестри медичної поліклінічного відділення, відповідно до відомостей трудової книжки.
       21.02.2023 наказом КНП «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради №10 Кп5«Про звільнення ОСОБА_2 », 28.02.2023 її звільнено з посади, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників згідно із п.1 ст.40 КЗпП України.
       Своє звільнення з роботи вважає протиправним та, з метою захисту порушеного права, просить суд визнати протиправним та скасувати наказ КНП «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради від 21.02.2023 №10 Кп5 «Про звільнення ОСОБА_2 », поновити її на посаді та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.
       Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 22.08.2023 позов ОСОБА_1 до КНП «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено.
       Визнано протиправним та скасовано наказ КНП «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради від 21.02.2023 №10 Кп5«Про звільнення ОСОБА_2 ».
       Поновлено ОСОБА_1 на посаді сестри медичної (1 ст) кабінету лікаря-терапевта, сестри медичної поліклінічного КНП «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради з 01.03.2023.
       Стягнуто з КНП «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 01.03.2023 по 22.08.2023 у розмірі 80 357,50 грн.
       Стягнуто з КНП «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.
       Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу допущено до негайного виконання, але не більше ніж за 1 місяць. 
       Рішення районного суду вмотивовано тим, що відповідач не виконав вимог ухвал суду від 03.04.2023, 20.04.2023, 11.05.2023 та не надав доказів на підтвердження підставності звільнення працівника у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників згідно з п.1 ст.40 КЗпП України та його погодження профспілковим комітетом. Із огляду на викладене, районний суд дійшов висновку, що наказ про звільнення є незаконним та підлягає скасуванню, а позивачка поновленню на посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що склав 125 днів х 642,86 грн. (середньоденна заробітна плата). 
Відповідач оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд в іншому складі. 
Зазначає, що у відповідності до ст.49-2 КЗпП України позивачка була завчасно під підпис попереджена про скорочення штатної посади від 20.12.2022. При звільненні їй було виплачено вихідну допомогу, в останній день роботи вона особисто отримала на руки трудову книжку і наказ про звільнення.
Доводить правомірність звільнення позивачки з посади, основною умовою для чого стала відсутність у неї належної медичної кваліфікації. Так, працюючи сестрою медичного кабінету лікаря-терапевта сестри медичної поліклінічного відділення, позивачка не мала відповідної медичної кваліфікації згідно положень Довідника кваліфікаційних характеристик професій (ДКХП 78 «Охорона здоров`я»), як на час звільнення, так і на сьогоднішній день. 
Наголошує, що позивачка має лише посвідчення №49 від 24.11.2016 про кваліфікацію «Сестринська справа», який втратив чинність ще 25.11.2021. За встановленою процедурою підготовки медичних сестер для переатестації останні зобов`язані були пройти курси перепідготовки кожні 5 років. Проте, у 2019 та 2020 роках від проходження таких обов`язкових курсів позивачка відмовилася.
При постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції викладеного не врахував, а також залишив поза увагою, що посадова інструкція «сестри медичної з функціональної діагностики» із кваліфікаційними вимогами до посади затверджена 02.01.2016. Тобто у позивачки було достатньо часу, що до початку COVID обмежень і воєнного стану для вирішення питання отримання обов`язкових документів для роботи за професією. 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 31.10.2023 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду із повідомленням сторін, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 06.11.2023.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
       Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, надавши суду заяви про розгляд справи за відсутності їх представників, що з огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 наказом №37-к від 02.04.1990р. зарахована на посаду медсестри палати новонароджених Глобинської ЦРЛ; наказом №87-к від 01.12.2000 - переведена на посаду медсестри підліткового кабінету Глобинської ЦРЛ; наказом №170 Кп від 28.12.2018 Глобинська ЦРЛ реорганізована шляхом перетворення у КНМП «Глобинська центральна районна лікарня» Глобинської районної ради Полтавської області; наказом №50 Кп 1 від 22.04.2019 - переведена на посаду сестри медичної кабінету лікаря-терапевта, сестри медичної поліклінічного відділення КНМП «Глобинська ЦРЛ»; рішенням V позачергової сесії 8-ого скликання від 05.02.2021 №304 КНМП «Глобинська центральна районна лікарня» Глобинської районної ради змінено на КНП «Глобинська міська лікарні» Глобинської міської ради./а.с.9/
ОСОБА_3 має диплом НОМЕР_1 Кременчуцького медичного училища, спеціальність: акушерська/а.с.10,11/; із 10.02.2004 по 05.03.2004 проходила підвищення кваліфікації фельдшерів (медичних сестер) шкіл, інтернатів, училищ ПТУ/а.с.12/; наказом по Полтавському обласному управлінню охорони здоров`я від 30.11.2005 №561 їй присвоєно другу кваліфікаційну категорію медичної сестри поліклініки, про що видано посвідчення б/н./а.с.13/
До позовної заяви приєднані у копіях свідоцтва про підвищення кваліфікації, назва циклу: удосконалення сестер медичних терапевтичних відділень і кабінетів за 2010, 2016, 2021 роки; іспит складено на відмінно та підтверджено вищу кваліфікаційну категорію./а.с.14-17/
20.12.2022 датовано попередження про скорочення штатної посади, отримане ОСОБА_1 21.12.2022, за змістом якого останню повідомлено про те, що у зв`язку з рішенням адміністрації КНП «Глобинська міська лікарня» було прийнято рішення про скорочення чисельності та штату працівників. 
Тому, відповідно до Наказу 141 Кп від 19.12.2022 р. «Про скорочення чисельності та штату працівників КНП «Глобинська міська лікарня», попереджено ОСОБА_1 про наступне звільнення з посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, яке відбудеться 28.02.2023, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.
Також повідомлено, що на даний момент у підприємстві відсутні вакантні посади, які б могли бути запропоновані їй для подальшого працевлаштування. У разі виникнення підходящої за кваліфікацією вакансії до закінчення двохмісячного терміну попередження, вона буде їй запропонована у відповідності до чинного законодавства./а.с.8/
Наказом КНП «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради від 21.02.2023 №10 Кп 5 ОСОБА_1 , сестру медичну (1ст) кабінету лікаря - терапевта, сестри медичної поліклінічного відділення КНП «Глобинська міська лікарня», звільнено із займаної посади з 28.02.2023, згідно п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників; бухгалтерії виплатити компенсацію за невикористану щорічну, основну відпустку за відпрацьований період з 01.04.2021 по 31.03.2022 - 30 днів та за відпрацьований період з 01.04.2022 по 28.02.2023 - 27 днів, всього 57 днів; підстава: наказ №141 КП 1 від 19.12.2022 «Про скорочення чисельності та штату працівників КНП «Глобинська міська лікарня»./а.с.7,74-75/
Відповідачем надано до суду штатний розпис КНП «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради на 2023 рік/а.с.76-79/; розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 01.03.2023 по 22.08.2023 у розмірі 194 005,00 грн. та індивідуальні відомості про застраховану особу./а.с.99,100-104/
Задовольняючи вимоги позову, районний суд виходив із того, що відповідач не надав доказів на підтвердження підставності звільнення працівника у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України та його погодження профспілковим комітетом. За підрахунками суду, вимушений прогул позивачки тривав з 01.03.2023 по 22.08.2023 та становив 125 робочих днів із середньоденною заробітною платою за січень-лютий 2023 року 642,86 грн. (27 000,00 грн.: 42 дні). Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки склав 80 357,50 грн. (125 день х 642,86 грн.)
Апеляційний суд із такими висновками районного суду не погоджується з таких підстав. 
       Право кожного на працю гарантовано статтею 43 Конституції України, що кореспондується зі статтею 5-1 КЗпП України, за змістом якої Держава гарантує правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
       Частиною четвертою статті 36 КЗпП України встановлено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, видалення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливо лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.
       За змістом пункту першого частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
       Згідно з частиною першою статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема пунктом 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
       У відповідності до ч.2 ст.5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану норми статті 43Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.
       Разом із цим, згідно із частиною першою та другою статті 49-2 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у разі змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
       Вимогами частини третьої статті 49-2 КЗпП України встановлено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений орган пропонує працівникам іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
       Отже, положення частини третьої статті 49-2 КЗпП України декларує дві імперативні норми. По-перше, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення пропонує працівникові іншу роботу. По-друге, під іншою роботою на тому підприємстві, установі, організації мається на увазі, що роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільняється, всі наявні вакансії, які мають його кваліфікацію, досвід роботи та стану здоров`я і які можуть запропонувати працівнику, і не лише за місцем роботи у певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які були в юридичній особи впродовж періоду від вручення працівнику письмового попередження про звільнення окремої посади у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці по день його звільнення.
       Відповідно до Класифікатора професій (ДК 003:2010), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 №327 кваліфікація - здатність виконувати завдання та обов`язки відповідної роботи. Кваліфікація рівня освіти та спеціалізації. Кваліфікаційний рівень робіт, що забезпечується, залежно від вимог до освіти, професійної підготовки та практичного досвіду працівників, здатних виконати відповідні завдання та обов`язки.
       Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.
       Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 10.03.2015 №21-52а15 та 01.04.2015 №6-40цс15, а також постановах Верховного Суду від 20.02.2019 №819/691/17, 08.05.2019 №06/1175/17, 03.04.2020 №360/2251/19.
       У разі відмови працівника від запропонованих посад його звільнення проводиться відповідно до чинного законодавства України; у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, за правилами частини першої статті 235 КЗпП України, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
       При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
       Із огляду на викладені норми матеріального права, установивши, що підставою задоволення позову стало не надання роботодавцем запитуваних судом документів, зокрема, рішення профспілкового комітету про погодження звільнення позивачки, колегія суддів визнає помилковим такий висновок суду першої інстанції. При цьому враховує наступне. 
       Вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень зазначаються в Указі Президента України про введення воєнного стану (пп.5 п.1 ст.6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).
       Відповідно до статті 1 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.
       Пунктом 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, статтями 30-34,38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
       За правилом частини першої статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.
       Відповідно до частини 8 цієї статті роботодавець має право розірвати трудовий договір не пізніше як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації ( профспілкового представника).
       Згідно з пунктом 2 Глави XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
       24 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», частинами другою, третьою статті 1 якого передбачено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються, зокрема, норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.
       Згідно із частиною другою статті 5 вказаного Закону в період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.
       Так, позивач при зверненні в суд із цим позовом не пов`язувала порушене право із відсутністю згоди профспілкового комітету на її звільнення, тоді як відповідачем підтверджено, що ОСОБА_1 була членом Первинної профспілкової організації спілки працівників охорони здоров`я України НКП «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради, але не обиралася та не була обрана до профспілкових органів. 
       Станом на час введення на території України воєнного стану позивачка перебувала у трудових відносинах з відповідачем та була звільнена на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України 21.02.2023. Відтак, звільнення позивача відбулося під час дії воєнного стану задовго після набрання чинності Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми вказаного закону, яким в частині другої статті 5 інакше, ніж КЗпП України, на період дії воєнного стану, врегульовано порядок застосування статті 43 КЗпП України.
Таким чином, роботодавець обґрунтовано не отримував попередньої згоди на звільнення позивача у профспілкової організації, керуючись ч.2 ст.5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
При цьому матеріалами справи підтверджено, що роботодавець завчасно повідомив працівника про наступне вивільнення (не пізніше ніж за два місяці), повідомивши, що на даний момент у підприємстві відсутні вакантні посади, які б могли бути запропоновані їй для подальшого працевлаштування; а також, що у разі виникнення підходящої за кваліфікацією вакансії до закінчення двохмісячного терміну попередження, вона буде їй запропонована у відповідності до чинного законодавства.
       Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню із постановленням нового про відмову в задоволенні позову. 
       Згідно зі ст.141 ЦПК України на користь КНП «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради підлягає стягненню судовий збір із ОСОБА_1 у розмірі 3 220,80 грн. та за рахунок держави 1 610,40 грн. 
       Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради - задовольнити.
       Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 22 серпня 2023 року - скасувати.
       Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.
       Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради судовий збір у розмірі 3 220,80 грн. 
       Компенсувати Комунальному некомерційному підприємству «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради за рахунок держави судовий збір у розмірі 1 610,40 грн.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
       Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 С.Б. Бутенко

                                                                               О.В. Чумак