КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110, тел./факс 0 (44) 284 15 77 
e-mail: inbox@kas.gov.ua, inbox@kia.court.gov.ua, web: kas.gov.ua, код ЄДРПОУ 42258617

Унікальний номер справи № 755/9389/22 Апеляційне провадження № 22-ц/824/3491/2023	Головуючий у суді першої інстанції - Коваленко І.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
25 грудня 2023 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач                  Нежура В.А.,
судді                                       Верланов С.М., Невідома Т.О.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У вересні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с. 2-5 зв.).
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.10.2022 позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах       ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості визнано такою, що не подана, та повернуто позивачу (а.с. 36-37зв.).
В апеляційній скарзі, АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказує, що на момент укладення кредитного договору, у 2014 році банк не відносився ні до органів державної влади, ні до органів місцевого самоврядування, і до позовної заяви було надано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та копії наказу банку щодо затвердження «Умов та правил надання банківських послуг», які діяли у момент укладання кредитного договору. При цьому, на момент укладання кредитного договору, будь-яких заборон щодо укладання договору російською мовою були відсутні. Вважає, що суд першої інстанції порушив ст. 229 ЦПК України, оскільки з`ясування обставин справи та дослідження доказів відбувається після відкриття провадження по справі, на стадії розгляду справи по суті, а тому суд з порушенням норм процесуального права повернув позовну заяву позивачу. (а.с. 40-42).
Відзиву від учасників справи не надходило.
Справу розглянуто в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2022 року банк звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості.
До позовної заяви було надано розрахунок кредитної заборгованості, квитанція про сплату судового збору, а також, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», копія наказу банку щодо затвердження «Умов та правил надання банківських послуг».
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.10.2022 позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах    ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця залишено без руху, з тих підстав, що розрахунок кредитної заборгованості боржника, підписаний представником банку, однак підпис не скріплено печаткою банку; копія платіжного доручення № BOJ65B3O8К від 25.08.2022, не підписана відповідальним виконавцем банку і не скріплена печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення; а також, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», копія наказу банку щодо затвердження «Умов та правил надання банківських послуг», викладені іноземною мовою. Тому, суд першої інстанції вважав, що позивачем має бути поданий переклад на державну (українську) мову вищезазначених додатків, відповідно до кількості учасників судового процесу (а.с. 13-14).
На виконання ухвали суду від 03.10.2022, банком було подано заяву про усунення недоліків19.10.2022. До заяви банком надано розрахунок заборгованості, платіжне доручення, а також, копія довіреності представника позивача, та зазначено, що на момент укладення кредитного договору, у 2014 році банк не відносився ні до органів державної влади, ні до органів місцевого самоврядування, тому будь-яких заборон щодо укладання кредитного договору російською мовою були відсутні. Надані позивачем копія заяви позичальника та копія наказу про затвердження «Умов та Правил надання банківських послуг» на іноземній мові, не порушує жодну норму процесуального права, а тому не може бути підставою для залишення позову без розгляду або визнання позову неподаним з поверненням позовної заяви заявнику     (а.с. 16-17).
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.10.2022 позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах       ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості визнано такою, що не подана, та повернуто позивачу (а.с. 36-37зв.).
За змістом п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Згідно частин 4 - 6 статті 95 ЦПК України встановлено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Частиною 3 статті 185 ЦПК України встановлено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
При цьому, ст. 175 і 177 ЦПК України не містять вимоги до позовної заяви щодо надання належних доказів, копій документів, засвідчених належним чином відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України, подання перекладу доказів, а також подання документів до суду у відповідній послідовності до зазначення таких у додатках, та відповідно не усунення вказаних недоліків не може бути підставою для повернення позовної заяви.
З огляду на зазначені норми права, можна дійти висновку, що виходячи з вимог процесуального закону, оцінка наданих позивачем доказів у справі, в тому числі з підстав їх належності, допустимості і достовірності, проводиться судом за результатами розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження у справі.
При цьому, зі змісту норм процесуального права вбачається, що суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не має права давати оцінку доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях цивільного процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу.
Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 990/114/23 від 31.08.2023 (провадження № 11-103заі23).
В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.
Частиною 1 статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.
У рішенні Конституційного Суду України від 14.12.1999 (справа № 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (ч. 5 ст. 10 Конституції України).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.
Частиною 1 статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» визначено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.
За статтею 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» судочинство в Україні цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою, а сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини 3 статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.
Рішенням Конституційного Суду України від 28.02.2018 № 2р-2018, Закон України «Про засади державної мовної політики» від 03.07.2012 №5029-VI, зі змінами, визнаний неконституційним, втратив чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України зазначеного рішення.
Верховний Суд також неодноразово наголошував на тому, що подані судові документи повинні бути викладенні державною мовою. Правова позиція викладена у ухвалі Верховного суду України від 31.03.2020 у справі №636/398/19, (провадження   № 61-5685ск20); від 19.03.2020 у справі № 629/5741/19 (провадження № 61-5019ск20); від 02.03.2020 у справі № 623/4072/19 (провадження № 61-2581ск20); від 27.02.2020 у справі № 638/6372/19 (провадження № 61-2956ск20).
Аналізуючи зазначені норми права та сталу судову практику слід дійти висновку, що заявник, звертаючись до суду, має подавати як саму заяву так і докази на підтвердження заявлених вимог, викладених державною мовою, тобто, документи повинні бути викладенні українською мовою.
Таким чином, з огляду на те, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 03.10.2022, якою позовну заяву залишено без руху з підстав того, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк, та копія наказу банку щодо затвердження «Умов та правил надання банківських послуг», викладені іноземною мовою, тому обґрунтованим є висновки суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачу. 
При цьому, слід звернути увагу, що позивач не позбавлений права повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
У зв`язку із вищезазначеним, доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви позивачу.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, увалу суду першої інстанції слід залишити без змін.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Суддя-доповідач                                                               В.А. Нежура
 
Судді                                                                                     С.М. Верланов
 
                                                                                                 Т.О. Невідома