ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/234/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №708/1315/23 Категорія: на ухвалу 	Акулов Є.М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       13 лютого 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л., 
за участю секретаря Новицької Н.О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відокремленого структурного підрозділу Смілянські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго» про захист прав споживачів від порушень законодавства юридичною особою, -
в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Відокремленого структурного підрозділу «Смілянські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго» про захист прав споживачів від порушень законодавства юридичною особою шляхом визнання протиправним та скасування Акту № 008033 від 20.10.2023 року про порушення правил користування електроенергією, складеного працівниками оператора системи розподілу Відокремленого структурного підрозділу «Смілянські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго».
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2023 року відмовлено у відкритті провадження ОСОБА_1 в цивільній справі за її позовом. 
Ухвала суду мотивована тим, що вимоги позовної заяви, а саме оскарження акту не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування акта про порушення правил користування електроенергією, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.
На підставі викладеного, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства та обраний позивачем спосіб захисту свого права, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи ухвалу суду незаконною, поставлену судом з порушенням норм процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просила її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у разі якщо суд першої інстанції дійшов висновку, що спір відсутній і обраний спосіб захисту прав є неефективним, він мав застосувати норму пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, за якою суд закриває вже відкрите провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, про що йдеться у правовому висновку Великої Палати Верховного суду від 06 лютого 2019 року у справі №522/12901/17-ц, а не відмовляти у відкритті провадження. 
Крім того, зазначає, що саме у публічному договорі про надання послуг по розподілу електроенергії, сторони домовилися, що невід`ємною частиною договору є Правила роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), які у свою чергу містять пункт 8.2.7, в якому встановлено такий спосіб захисту цивільних прав і інтересів у разі виникнення спірних питань при складанні Акту про порушення як вирішення спірних питань судом і згоду на повноваження суду спростувати, у тому числі, і факти безбілкового споживання електричної енергії.
У відзиві на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» від імені якого діє Відокремлений структурний підрозділ «Смілянські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго» вказало, що у абзаці четвертому пункту 1.1.2 глави 1.1. розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі ПРРЕЕ) зазначається, що акт про порушення – документ установленої форми, який складається для фіксації факту порушення на об`єкті споживача цих Правил.
В пункті 8.2.7. передбачено, що у разі незгоди споживача з фактом безоблікового споживання електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту безоблікового споживання електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії.
Спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення та/або визначенні обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, вирішуються Регулятором, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики відповідно до компетенції, енергетичним омбудсменом та/або судом.
Якщо судом прийнято рішення, яким спростовано факт безоблікового споживання електричної енергії споживачем та/або відмовлено оператору системи в задоволенні позову щодо стягнення зі споживача вартості не облікованої електричної енергії, розрахованої на підставі акта про порушення, та за умови набрання рішенням суду законної сили оператор системи скасовує відповідний акт про порушення.
З аналізу вказаних положень вбачається, що належним способом захисту прав позивача є визнання дій неправомірними.
Судова колегія, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Оскаржувана ухвала суду відповідає зазначеним вимогам закону.
Пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Норми «суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (див. аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 13 червня 2018 року у справі № 454/143/17-ц (пункт 59), від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц (пункти 42, 66), від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц (пункт 37), від 20 березня 2019 року у справі № 295/7631/17, від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (пункт 36), від 18 вересня 2019 року у справі № 638/17850/17 (пункт 5.30), від 08 листопада 2019 року у справі № 910/7023/19 (пункт 6.20), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16 (пункт 30), від 26 лютого 2020 року у справі № 1240/1981/18 (пункт 30), від 28 квітня 2020 року у справі № 607/15692/19 (пункт 45)).
Відповідно до змісту статей 11, 15 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
Захист цивільних прав – це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.
Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.
Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.
Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.
Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі №522/12901/17-ц.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що у вищенаведеному висновку вказана позиція суду стосується закриття провадження у справі та надання оцінки правовідносинам під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження, на правильність судового рішення не впливають.
Відповідно до норм частини 1 статі 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.
Таким чином, з аналізу вказаних норм слід дійти висновку, що суд перевіряє наявність підстав для відкриття провадження у справі чи відмови у відкритті провадження при надходженні позовної заяви до суду та у разі наявності законних підстав для відмови виносить вмотивована ухвалу.
Отже, чинне процесуальне законодавство вимагає від суду вже під час вирішення питання про відкриття провадження перевіряти наявність підстав для відмови у відкритті. 
Лише у разі виявлення таких обставин під час судового розгляду, суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.
Щодо тверджень про те, що нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини сторін передбачено право оскарження акту, то колегія суддів вважає за доцільне врахувати наступне.
У абзаці четвертому пункту 1.1.2 глави 1.1. розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі ПРРЕЕ) зазначається, що акт про порушення – документ установленої форми, який складається для фіксації факту порушення на об`єкті споживача цих Правил.
В пункті 8.2.7. передбачено, що у разі незгоди споживача з фактом безоблікового споживання електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту безоблікового споживання електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії.
Спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення та/або визначенні обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, вирішуються Регулятором, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики відповідно до компетенції, енергетичним омбудсменом та/або судом.
Якщо судом прийнято рішення, яким спростовано факт безоблікового споживання електричної енергії споживачем та/або відмовлено оператору системи в задоволенні позову щодо стягнення зі споживача вартості необлікованої електричної енергії, розрахованої на підставі акта про порушення, та за умови набрання рішенням суду законної сили оператор системи скасовує відповідний акт про порушення.
З огляду на наведені положення ПРРЕЕ слід дійти висновку, що даними правилами не передбачено можливість оскарження акту, а передбачено можливість визнання дій неправомірними та незаконними, про що вірно зазначено відповідачем у поданому відзиві на апеляційну скаргу. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381 – 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Повний текст постанови складено 15 лютого 2024 року.

Судді: