ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 січня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 215/5176/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року в адміністративній справі №215/5176/22 (головуючий суддя першої інстанції Рябчук О.С.) за позовом ОСОБА_1 до директора департаменту соціальної політики виконавчого комітету Криворізької міської ради Благун Інеси Михайлівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач 23.12.2022 року звернулась до Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до директора департаменту соціальної політики виконавчого комітету Криворізької міської ради Благун Інеси Михайлівни, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність директора департаменту соціальної політики виконавчого комітету Криворізької міської ради Благун І.М. за результатом розгляду заяви від 06.06.22 р. вх. С-2048-П у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, яка виявилася у відмові не плутати зміст «особистого прийома» з змістом «належного розгляду заяви» в розумінні ст.59 Конституції України та встановити наявність у нього такої компетенції (повноважень);
- встановити наявність компетенції (повноважень) відповідача за результатом розгляду заяви від 06.06.22 р. вх. С-2048-П у сфері управління надати загальну кількість осіб з інвалідністю 1 групи в м.Кривий Ріг, яким надана матеріальна допомога у сумі 7000 грн. за липень і серпень 2021 р. і окремо в Тернівському районі і визнати відмову від такої процедури протиправною бездіяльністю та зобов`язати таку процедуру виконати;
- встановити наявність компетенції (повноважень) відповідача за результатом розгляду заяви від 06.06.22 р. вх. С-2048-П у сфері управління сприяти формуванню методики прийняття рішення в розумінні п.19 ч.1 ст.4 КАСУ за заявами про призначення одноразової допомоги при відмові її надання і визнати відмову від такої процедури протиправною бездіяльністю. 

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2023 року адміністративну справу №215/5176/22 було передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (а.с.7-8).
         Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.13-14).

          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених судом, обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржуване рішення суперечить статтям 3, 22, 64 Конституції України, приписам Кодексу адміністративного судочинства України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Скаржник просила задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених в позові.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції  залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є інвалідом першої групи, що підтверджується довідкою №АВ0247162  (а.с. 4).
06.06.2022 року позивач звернулась до Криворізької міської ради з заявою, у якій просила надати документи:
- розпорядження, якими надано повноваження для розгляду заяви від 20.07.21р вх. №С -1895-П;
- вихідний номер і дату відправки повідомлення про день, час і місце розгляду цієї заяви від 20.07.21р вх. С-1895-П та копію поштового повідомлення про отримання;
- надати довідку, де зазначити осіб, день, час, місце де розглядалась заява від 20.07.21р вх. С-1895-П та за їх відсутності зазначити причини;
- належно завірені дві копії заяви від 20.07.21р вх. С-1895-П з реєстраційними номером;
- рішення в розумінні п.19 ч.1 ст.4 КАСУ до правового порядку ст.144 Конституції, яке прийняте після розгляду заяви від 20.07.21р вх. С-1895-П, а за його відсутності зазначити причини;
- належно завірене положення про управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради;
- належно завірені повноваження Криворізької міської ради при управління, координації управлінням охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради;
- належно завірену посадову інструкцію Міського голови з датою її ознайомлення ОСОБА_2 ;
- частково загладити моральні страждання позивача сумою у 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 2481 грн. х 1000= 2481000грн.;
- надати загальну кількість осіб з інвалідністю 1 групи в м.Кривий Ріг, яким надана матеріальна допомога у сумі 7000 грн. за липень і серпень 2021 року і окремо в Тернівському районі;
- надати запрошення для представника позивача, ОСОБА_3 50083, м.Кривий Ріг, Ухтомського 2-8, який надає соціальні послуги, з повідомленням про повноваження осіб, які розглядатимуть заяву від 06.06.22р. в Криворізькій міській раді, а після розгляду її, висновки викласти в рішенні, наказі, тобто в індивідуальному правовому акті до правового порядку ст.ст. 3,19,144 Конституції України, який надати позивачеві.
Вказану заяву прийнято 14.06.2022 року Криворізькою міською радою та присвоєно вхідний номер № С-2048-П (а.с.40, 41).
Виконавчим комітетом Криворізької міської ради 28.06.2022 року винесено клопотання про продовження строку на надання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 14.06.2022  року № С-2048-П, про що позивачу  повідомлено листом від  28.06.2022  року вих.06-01-04-07/С-949-П (а.с.42).
28.07.2022 року Виконавчим комітетом Криворізької міської ради розглянуто звернення ОСОБА_1 по суті кожного з пунктів звернення та надано відповідь                      №С-2048-П/20-01-03 (а.с.44-46).
Копію відповіді від 28.07.2022 року №С-2048-П/20-01-03 разом з описом вкладення направлено на адресу заявника засобами поштового зв`язку, яке отримане нею 01.08.2022 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.47-49).
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач оскаржила такі дії до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції зазначив, що порушень вимог Закону України «Про звернення громадян» при розгляді  заяви від 06.06.2022 року вх.№С-2048-П, термінів розгляду, вирішення питань, заявлених у заяві від 06.06.2022 року вх.№С-2048-П, надання на них відповіді та повідомлення позивача про результат розгляду з боку Криворізької міської ради, судом не встановлено, а позиція позивача, викладена у позовній заяві, не підтверджена та не доведена.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, а також забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення врегульовано Законом України №393/96-ВР від 02.10.1996 року «Про звернення громадян» (далі  по  тексту – Закон №393).
Частиною першою статті 1 Закону №393 передбачено право громадянина України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина 1 статті 3 Закону України «Про звернення громадян»).
Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про звернення громадян» заява - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Відповідно до статті 4 цього Закону до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:
- порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);
- створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;
- незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Статтею 7 Закону №393 передбачено заборону відмови в прийнятті та розгляді звернення.
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Відповідно до статті 16 Закону №393 скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Статтею 18 Закону №393 встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:
особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;
знайомитися з матеріалами перевірки;          
подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;
бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;
користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;
вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Відповідно до статті 19 Закону №393 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Положеннями статті 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Термін розгляду звернень громадян визначено статтею 20 Закону України «Про звернення громадян».
Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.
У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що заява позивача містила                         11 окремих питань, які потребували детального вивчення, тому для обґрунтованого та всебічного їх вирішення виникла необхідність для продовження строку розгляду звернення та для надання письмової відповіді, термін розгляду звернення позивача подовжений до 29.07.2022 року, про що позивача  своєчасно повідомлено листом від 28.06.2022 року №06-01-04-07/С-949-П. Питання, зазначені у зверненні позивача, були розглянуті юридичним відділом виконкому міської ради листом від 28.06.2022 року №28/С-2048-П/29-32 та узагальнені департаментом соціальної політики виконкому Криворізької міськради, та було надано остаточну відповідь на звернення ОСОБА_1 листом від 28.07.2022 року №С-2048-П/20-01-03.

Як вбачається з матеріалів справи, на заяву ОСОБА_1 від 06.06.2022 року № С-2048-П відповідачем надано письмову, вичерпну відповідь на всі поставлені позивачем питання, копія якої направлена позивачу засобами поштового зв`язку та отримана останньою 01.08.2022 року, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні про вручення (а.с. 44-49).
Вказані обставини позивачем не спростовано.
Доводи скаржника про допущення з боку відповідача бездіяльності, яка виразилась у не винесенні індивідуального акту та у порушенні управлінської функції відповідно до п.18,19,144 Конституції України, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи,                а тому є безпідставними та необґрунтованими.
Тобто, відповідачем не допущено порушень чи протиправної бездіяльності та дотримано вимог Закону України №393 при розгляді звернення позивача, а доводи скаржника, викладені у позовній заяві та в апеляційній скарзі, спростовуються наведеними вище матеріалами справи.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування рішень.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції                    не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року в адміністративній справі №215/5176/22 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року в адміністративній справі №215/5176/22 залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та  може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.    

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко