ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року	Львів	Справа № 500/4697/22 пров. № А/857/4328/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді                                                 Сеника Р.П.,  
суддів                                                                       Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,
з участю секретаря судового засідання                Хомин Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 500/4697/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування повідомлення,-

суддя в 1-й інстанції – Мандзій О.П.,
час ухвалення рішення – 18.01.2024 року,
місце ухвалення рішення – м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення – 23.01.2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.03.2023, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2023, відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування повідомлення.
На адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 у справі №500/4697/22 та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
В обґрунтування заяви зазначала, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленою обставиною є висновок експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 20.12.2019 №416/19-22, складений в ході кримінального провадження №420172512016210010004195 від 21.12.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.356, ч.2 ст.366 Кримінального кодексу України, яким встановлено, що 03.03.2011 Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Тернопільській області видано сертифікат відповідності №ТП 000553 на відповідність закінченого будівництвом об`єкта (окремого пускового комплексу) - зупинки громадського транспорту "вул.Протасевича" з об`єктом торгівельно-побутового призначення за адресою вул. Протасевича у м.Тернополі. Згідно з Державним класифікатором будівель і споруд ДК 018-2000 об`єкт (окремий пусковий комплекс) класифіковано за кодом 1230.1. як торгові центри, універмаги, магазини. Таким чином, видача сертифіката на об`єкт згідно Класифікатора свідчить, що об`єкт являється нерухомим майном.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 500/4697/22 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 28 березня 2023 року у справі 500/4697/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування повідомлення.
Ухвалу суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на неї апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд не спростував доказами та нормами права аргументи, що юридичний факт виявлений судовим експертом, а саме те, що об`єкт на який видано сертифіката відповідності №ТП 000553 від 03.03.2011 являється нерухомим майном, є істотною нововиявленою обставиною.
Апелянт вважає, що якщо б висновок експерта, як доказ, міг бути доступний до початку розгляду справи, то він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.
Крім того, апелянт заперечує проти ухвали суду про відмову у призначенні додаткової або повторної експертизи, оскільки якщо суд не визнає висновок експерта правильним або обгрунтованим, то суд мав би задовольнити подане клопотання про призначення експертизи.
Просить скасувати ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 500/4697/22 та прийняти рішення, яким задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в справі, суд першої інстанції виходив з того, що висновок експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи від 20.12.2019 року № 416/19-22 у кримінальному провадженні № 2016210010004195 від 21.12.2016 не може бути нововиявленою обставиною, оскільки не стосується предмету спору у справі № 500/4697/22, в якій позивач просив визнати протиправними дії Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради щодо винесення і надсилання ОСОБА_1 попередження №41 від 08.12.2022 про демонтаж тимчасової споруди "Христя" за адресою АДРЕСА_1 ; визнати протиправним та скасувати попередження №41 Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради від 08.12.2022.
Суд першої інстанції вважає, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 у справі №500/4697/22 є необгрунтованою, тому у її задоволенні слід відмовити.
Розглядаючи спір апеляційний суд виходить із наступного.
Згідно із частиною першою статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до частини другої статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій статті 361 КАС України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Аналіз наведених положень свідчить про те, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.
При цьому необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).
Частиною четвертою статті 361 КАС України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:
1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;
2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Наведене свідчить, що обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими.
В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду про неї дані. Перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення, для досягнення істини у справі.
Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є важливою гарантією захисту прав і свобод людини, зокрема, у сфері адміністративного судочинства. Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не були та не могли бути відомі ні заявникові, ні суду, ні іншим учасникам адміністративного процесу; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Водночас нововиявлені обставини необхідно відрізняти від нових обставин, що виникли після вирішення справи та ще не існували на час її розгляду, а також від обставин, що зазнали змін після ухвалення судом рішення. Їх виявлення не може бути підставою для перегляду судового рішення.
Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи. Не вважається нововиявленою обставиною зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Також не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, які встановлюються на підставі доказів, що не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Водночас необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
З урахуванням наведеного перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин, тому першочерговим обов`язком суду є встановлення відсутності або наявності нововиявлених обставин.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2022 у справі №9901/400/20 наголосила, що обов`язковою умовою для визнання обставин нововиявленими є не лише відсутність у заявника інформації про них на час розгляду справи, а й об`єктивна неможливість одержати її у відповідний час.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач обгрунтовувала свої позовні вимоги тим, що об`єкт торгівельно-побутового призначення "Христя" не є тимчасовою спорудою, яка влаштована без документів, оскільки такий був збудований, а не влаштований і не самовільно, а згідно рішення Тернопільської міської ради від 30.04.2009 № 5/26/81 та договору оренди землі від 31.07.2009 після отримання від Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області дозволу на початок будівельних робіт від 13.09.2010, а на закінчений будівництвом прийнятий до експлуатації об`єкт позивач отримала акт готовності об`єкта до експлуатації №588 від 22.02.2011, на підставі якого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області видано cертифікат відповідності № ТП000553 від 03.03.2011. Державна реєстрація права власності на вказаний об`єкти нерухомого майна безумовно свідчить про неможливість віднесення такого об`єкта до тимчасової споруди.
Таким чином, про обставини, які викладені у висновку експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи від 20.12.2019 року № 416/19-22 у кримінальному провадженні № 2016210010004195 від 21.12.2016  доводила позивач в ході розгляду справи, обгрунтовуючи позовні вимоги і доводячи протиправність рішення відповідача.
Крім того колегія суддів зазначає, що такий доказ міг бути поданий суду в процесі розгляду справи при добросовісності позивача, а також у позивача була можливість подання клопотання про призначення експертизи.
Ураховуючи встановлені у цій справі обставини і наявні на час її розгляду в матеріалах справи докази, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що вказані скаржником обставини не є нововиявленими обставинами і не дають підстави для задоволення заяви.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Правєдная проти Росії» та рішення у справі «Попов проти Молдови» № 2 процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.
У справі «Христов проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.
А в справі «Желтяков проти України» ЄСПЛ вказав, що принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 500/4697/22 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 26.03.2024 року