П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/8233/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Гнап Д.Д. 
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
24 січня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в травні 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (відповідача), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо не проведення остаточного розрахунку в день звільнення 10 березня 2023 року інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП капітана поліції Ткача Максима Валентиновича зі служби в поліції, у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 04 травня 2022 року по дату прийняття Хмельницьким окружним адміністративним судом рішення у справі №560/5678/22 від 28 вересня 2022 року, яке набрало законної сили постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі №560/5678/22 від 24 січня 2023 року;
- зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток у розмірі середньоденної заробітної плати 1471,59 гривень з 10 березня 2023 року по день проведення повного розрахунку за кожен день затримку виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 04 травня 2022 року по дату прийняття Хмельницьким окружним адміністративним судом рішення у справі №560/5678/22 від 28 вересня 2022 року, яке набрало законної сили постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі №560/5678/22 від 24 січня 2023 року;
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо невиплати інспектору взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП капітану поліції ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн щомісячно в зв`язку з проходженням служби у в УПП в Хмельницькій області ДПП Національної поліції України за період з 24.02.2022 і до 19.07.2022 в редакції п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”;
- зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України виплатити інспектору взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП капітану поліції ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн щомісячно в зв`язку з проходженням служби у в УПП в Хмельницькій області ДПП Національної поліції України за період з 24.02,2022 і до 19.07.2022 в редакції п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 10.08.2023 позов ОСОБА_1 задовольнив частково.
Визнав протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 березня 2023 року по 19 травня 2023 року включно.
Стягнув з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 березня 2023 року по 19 травня 2023 року включно у розмірі 50456 (п`ятдесят тисяч чотириста п`ятдесят шість) грн 15 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Не погоджуючись з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що  на виконання рішення суду у справі №560/5678/22 від 24 січня 2023 року наказом Департаменту патрульної поліції від 24 січня 2023 року №55 о/с поновлено на службі ОСОБА_1 та виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 04 травня 2022 року по дату прийняття судом рішення про поновлення на посаді у розмірі 104821,20 грн, що підтверджується розрахунковим листом за травень 2023 року, платіжною інструкцією №4104 від 19 травня 2023 року та відомістю №314 на виплату заробітної плати за травень 2023 року.
Вважає, що суд першої інстанції без застосування практики Верховного Суду у справах № 761/9584/15-ц та №201/8085/21 дійшов до необґрунтованого висновку щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 березня 2023 року по 19 травня 2023 року включно в сумі 50456 грн 15 коп.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що не зазначення судом першої інстанції нормативно-правового акту на підставі якого він дійшов висновку про стягнення середнього заробітку за наявності вірного розрахунку середнього заробітку за час затримки у виплаті не може бути підставою для скасування рішення та подальшої бездіяльності відповідача при розрахунку із позивачем.
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу на різних посадах в Національній поліції України з 07 листопада 2015 року по 04 травня 2022 року.
З 21 лютого 2022 року ОСОБА_1 проходив службу на посаді інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП Національної поліції України.
02 березня 2022 року наказом начальника Департаменту патрульної поліції №15 призначено службове розслідування.
02 травня 2022 року наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 272 до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
04.05.2022 вимоги зазначеного вище наказу реалізовано шляхом видання наказу № 774 о/с «По особовому складу», згідно якого відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнити зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 (0006606), інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП Національної поліції України.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/5678/22 від 28 вересня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України від 02.05.2022 № 272 "Про застосування до працівника УПП в Хмельницькій області ДПП дисциплінарного стягнення". Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 04.05.2022 № 774 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП Національної поліції України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП Національної поліції України з 04.05.2022. Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 04 травня 2022 по дату прийняття судом рішення про поновлення на посаді.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі №560/5678/22 від 24 січня 2023 року апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року - без змін.
24.01.2023 наказом №55 о/с "По особовому складу" на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року №560/5678/22 скасовано пункт наказу Департаменту патрульної поліції від 04 травня 2022 року №774 о/с в частині звільнення зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" капітана поліції ОСОБА_1 (0006606), інспектора взводу №1 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Хмельницькій області, з 04 травня 2022 року та поновлено на посаді інспектора взводу №1 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Хмельницькій області, з 04 травня 2022 року. Виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, з 04 травня 2022 року по 24 січня 2023 року.
02 березня 2023 року наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 227 о/с «По особовому складу» відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 (0006606), інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП Національної поліції України, з 10 березня 2023 року з виплатою грошової компенсації за три доби невикористаної частини чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у календарному році, установивши премію за березень 2023 року в розмірі 216,539%.
Станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в календарному обчисленні - 07 років 04 місяці 04 дні.
Як зазначає позивач в день звільнення зі служби не проведено остаточний розрахунок на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/5678/22 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також обов`язковою складовою має бути щомісячна додаткова грошова винагорода в розмірі 30000 грн, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, а саме щодо , колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 у справі №910/4518/16 стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності, який застосовується у розмірі середнього заробітку, спрямований на захист прав звільнених працівників на отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).
Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлена статтею 117 КЗпП України, згідно з якою при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17, з-поміж іншого, зазначила таке: «Разом з тим статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Цими нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. 
Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.
За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.
Частина перша статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.
Частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.
Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення.
Натомість, якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таке правове регулювання є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, враховуючи фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок та міру добросовісної поведінки роботодавця.
Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, тому числі й після прийняття судового рішення.
З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Відповідні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц».
При цьому, правова позиція суду касаційної інстанції основується на нормативному регулюванні спірних правовідносин, зміна якого може вплинути на те, яким чином її застосовувати до правовідносин, які виникли після цієї зміни.
Зазначене застереження у контексті цієї справи зумовлене тим, що з 19 липня 2022 року стаття 117 КЗпП України  діє у редакції, викладеній згідно із Законом № 2352-ІХ. 
Відповідно до статті 117 КЗпП України у чинній її редакції час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає оплаті середнім заробітком, обмежений шістьма місяцями.
При цьому, позивач із зазначеним позовом звернувся 10.05.2023, після звільнення (10.03.2023) та неповного розрахунку з ним на виконання рішення суду у справі №560/5678/22 у розмірі 104821,20 грн, що значно перевищує суму розрахунку при звільненні (Т.1, а.с. 85).
Наведене дає підстави для висновку, що відповідач не дотримався обов`язку виплатити позивачу при звільненні всіх належних позивачеві сум.
Зважаючи на вищевикладене, доводи апеляційної скарги із посиланням на правову позицію Верховного Суду від 15.03.2023 у справі №201/8085/21 (провадження № 61-11636св22), колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки обставини справи не є ревалентними до обставин цієї справи.
Як встановлено судом першої інстанції, 24.01.2023 наказом №55 о/с "По особовому складу" на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року №560/5678/22 скасовано пункт наказу Департаменту патрульної поліції від 04 травня 2022 року №774 о/с в частині звільнення зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" капітана поліції ОСОБА_1 (0006606), інспектора взводу №1 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Хмельницькій області, з 04 травня 2022 року та поновлено на посаді інспектора взводу №1 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Хмельницькій області, з 04 травня 2022 року. Зазначено, виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, з 04 травня 2022 року по 24 січня 2023 року.
02 березня 2023 року наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 227 о/с «По особовому складу» відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 (0006606), інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП Національної поліції України, з 10 березня 2023 року з виплатою грошової компенсації за три доби невикористаної частини чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у календарному році, установивши премію за березень 2023 року в розмірі 216,539%.
Середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 04 травня 2022 року по 24 січня 2023 року виплачено позивачу 19 травня 2023 року у розмірі 104821,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №4104 від 19 травня 2023 року та розрахунковим листом за травень 2023 року та не заперечується відповідачем.
Отже, затримка розрахунку при звільненні становить 71 календарний день (період з 10.03.2023 по 19.05.2023 включно).
Відповідно до довідки Департаменту патрульної поліції про доходи №1382 від 03.08.2023 середньоденне грошове забезпечення позивача становить 710,65 грн.
Як наслідок, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на користь позивача належить стягнути середній заробіток загалом у розмірі 50456,15 грн (71 х 710,65 грн).
Разом з тим, спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.