ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2024 року м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Дембіцька О.О., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Усманова М.А. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 лютого 2024 року,–
В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 лютого 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,мешканець АДРЕСА_1 ,визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 08 листопада 2023 року о 00.20 год. в м. Чернівці, по вул. Небесної Сотні, 19-В, керував транспортним засобом «Honda Pilot» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На таке судове рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із проханням скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 лютого 2024 року та провадження по справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.
Вважає,що у порушення ст.268 КУпАП адміністративна справа була розглянута без його участі, незважаючи на те, що ним була направлена до суду заява про бажання особисто прийняти участь у засіданні та надати пояснення.

Провадження №33/822/158/24 Головуючий у І інстанції: Гавалешко П.С.
Категорія:ст.130ч.1 КУпАП Доповідач:Дембіцька О.О.

Судом проігноровано поважність причин його неявки в судове засідання у зв`язку з перебуванням на лікарняному, зокрема з 15.01.2024 року по 19.01.24 року, а також з 07.02.2024 року по 12.02.2024 року,що вважає грубим порушенням та підставою для скасування судового рішення
Не погоджується з висновком суду, що подане ним клопотання було направлене на затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності. 
Вказує,що не був обізнаний з призначенням справи до розгляду на 04.12.2024 та 26.12.2024, оскільки жодних повідомлень не отримував.
Вважає,суд не вірно зазначив, що йому було відомо про складання працівниками поліції відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення,оскільки копія протоколу йому не вручалась.
Також апелянт не погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та вважає, що наведені у ньому обставини не відповідають дійсності, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду. По справі відсутній факт беззастережної відмови, що, на думку апелянта, підтверджується відеозаписом.
Поліцейські не оголошували про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а тільки сказали, що з машини чути запах алкоголю, а не з порожнини рота. Такі дані відсутні і на відеозаписі, а тому посилання суду, що працівники поліції вказали на виявлені ознаки алкогольного сп`яніння вважає невірним трактування фактичних обставин справи. 
З відео,як вважає апелянт, чітко вбачається, що він вів себе відповідно до ситуації і його поведінка відповідає обстановці. Неодноразово повідомляв, що погоджується на огляд на місці, а отже не відмовився від нього та декілька разів продував у алкотестер.
Твердить,що таким чином у його діях відсутній факт беззастережної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому висновки суду є помилковими.
Звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні дані щодо проведення контрольного перевірочного тесту приладу та відомості,що прилад перебував в робочому стані. Вважає, що йому надали неробочий прилад, в результаті чого було сформоване незаконне звинувачення у відмові від проходження огляду.
Висновок суду про доведеність вини вважає поспішним і не підтвердженим доказами.Усі сумніви просив тлумачити на його користь.
Вважає безпідставним зазначенням у постанові, що він залишив місце складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки працівники поліції під час оформлення матеріалів діяли упереджено, не вірно оцінили його дії та протиправно почали складати протокол, а тому враховуючи тривалий час перебування поліцейських в службовому автомобілі, без повідомлення, які дії вчиняються ними, та той факт, що він поспішав з ліками до хворої дитини, він взяв таксі та відвіз ліки. 
З урахуванням всіх викладених обставин просив скасувати постанову суду та закрити провадження з реабілітуючих його підстав.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 ,який з`явився у судове засідання, клопотань про його відкладення не заявляв та підтримав апеляційну скаргу,таку ж позицію захисника Усманова М.А.,дослідивши матеріали справи, у тому числі відеозапис боді камери поліцейського, суд приходить до наступного.
У відповідності до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП.
Апеляційний суд вважає,що суд першої інстанції повно дослідив наявні у справі докази,надав їм об`єктивну і правильну оцінку,а тому висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП ,є обгрунтованим.
Мотивуючи рішення,суд правильно посилався на докази,зокрема, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення від 08.11.2023 року,який відповідає вимогам ст.256 КУпАП(а.с.1).
Зі змісту акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд вбачається, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови,порушення координації рухів,які передбачені п.3 розд.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.112015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735),однак від огляду на стан сп`яніння він відмовився. (а.с.3,4).

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а у разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У цьому провадженні поліцейськими застосовувались технічні засоби відеозапису та до матеріалів справи долучені відео,які у ході апеляційного розгляду суд безпосередньо дослідив,а тому перевіряє відповідність процедури огляду вимогам закону на підставі таких доказів(диски на а.с.10)
Із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Honda Pilot» д/н НОМЕР_1 08.11.2023 року о 00-20 год.,тобто в період дії комендантської години та був зупинений поліцейськими.
Факт керування ОСОБА_1 автомобілем за викладених у протоколі та постанові обставин,а також обгрунтованість зупинки не оспорюються у апеляційній скарзі.
Під час спілкування працівники поліції виявили у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю із порожнини рота.Порушення мови вбачається із відеозапису.На спростування доводів апелянта,про наявність запаху алкоголю із порожнини рота водій був неодноразово поліцейським поінформований.
У зв`язку із цим працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі.
ОСОБА_1 спочатку погодився пройти огляд на місці,самостійно обрав мундштук,який розпакував.Порядок застосування приладу`Драгер» поліцейський водію неодноразово роз`яснював,однак всупереч таким вимогам ОСОБА_1 здійснював видихування повітря із порушенням процедури,у недостатній для встановлення результату кількості,притримуюючи трубку рукою між приладом і закінченням мундштука,що істотно зменшувало можливість обхопити губами мундштук для достатнього видихування.
На такі порушення неодноразово вказував поліцейський,правильно оцінив дії водія як фактичне ухилення та відмову від огляду на стан сп`яніння на місці,а тому неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.Разом із тим,водій пройти огляд у медичному закладі відмовився, мотивуючи відсутністю часу та неодноразово вказував поліцейським,щоб «оформляли відмову та складали матеріали»( за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння(00:31,00:33,00:35 08.11.2023) 
Відеозапис свідчить,що після цього водієві ОСОБА_1 були роз`яснені права,передбачені законом та повідомлено,що відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
При цьому ОСОБА_1 о 00:39 вказує адресу,на яку потім судом направлялись повідомлення про виклик та за якою він фактично не проживає. 
Потім поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, а в цей час о 00:50год. ОСОБА_1 зник із місця події,не повідомивши поліцейських.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив,що 08.11.2023 року поспішав до матері,яка хворіє та погано себе почувала,щоб привезти ліки,однак таких обставин не було зазначено у апеляційній скарзі та про їх існування водій не повідомляв поліцейських,як свідчить відеозапис.
ОСОБА_1 вже у ході розгляду справи апеляційним судом надав медичні документи щодо стану здоров`я його матері,однак такі документи містять інформацію станом на лютий-березень 2024 року,а не листопад 2023 року.
Доказів,що станом на 08.11.29023 року існували обставини,які могли би бути оцінені як крайня необхідність,ані районному,ані апеляційному суду не надано.
Окрім того,апеляційний суд враховує,що під час зупинки та спілкування із поліцейськими водій повідомляв,що їде до хворої дитини і нічого не вказував про матір,яка хворіє.
Доказів,що стан здоров`я дитини 08.11.2023 року вимагав невідкладної допомоги з боку ОСОБА_1 , у справі також немає,як і доказів щодо наявності неповнолітньої дитини на утриманні.
На спростування доводів апелянта,відеозапис свідчить,що ОСОБА_1 був обізнаний із фактом складання щодо нього протоколу за ст.130 ч.1 КУпАП та неодноразово сам повідомляв поліцейським,»щоб оформляли відмову».Залишивши місце складання протоколу,водій такими діями фактично відмовився від отримання і підписання протоколу.Згідно  ч.3 ст.256 КУпАП у разі відмови особи від підписання протоколу у ньому робиться запис про це і такий запис наявний у протоколі щодо ОСОБА_1 . Зникнення ОСОБА_1 під час складання протоколу суд правильно оцінив як намагання уникнути відповідальності за скоєне.

Доводи апелянта про те,що прилад,який використовувався під час огляду на місці зупинки, не був перевірений перед застосуванням та перебував у неробочому стані, є необгрунтованими.
Із відеозапису(00:27год.08.11.2023 року)вбачається,що перед застосуванням прилад був підготовлений,чути відповідне клацання,про що поліцейський додатково озвучив на відеозапис, після цього прилад був наданий водію для видихування повітря.
Окрім того,на вимогу ОСОБА_1 поліцейський надав водієві для ознайомлення свідоцтво про повірку приладу Драгер,який застосовувався при огляді,терміном дії до 03.10.2024 року.Також водієм була перевірена відповідність номеру технічного засобу,який вказаний у свідоцтві про повірку із тим,який фактично застосовувався та встановлена їх ідентичність.
Отже,процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та фіксація відмови від його проходження відповідає вимогам закону,підстав для визнання її недійсною апеляційний суд не вбачає.

Доводи апелянта про порушення його прав через те,що розгляд справи здійснений районним судом без його участі,апеляційний суд вважає необгрунтованими.
Із матеріалів справи вбачається,що справа щодо ОСОБА_1 надійшла до суду 13.11.2023 року.
Під час процедури огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 сам вказав адресу- АДРЕСА_2 ,на яку судом направлялись виклики,однак за тією адресою він не проживав(а.с.16,17,21)Відповідно, судові засідання неодноразово відкладались. 
За таких обставин суд був вимушений публікувати оголошення про виклик(а.с.22-23)
Отже,доводи ОСОБА_1 про те,що він не був повідомлений про судові розгляди суд відкидає,оскільки таке мало місце саме внаслідок повідомлення апелянтом адреси,за якою він не проживав. 
Лише 17.01.2024 року ОСОБА_1 подав письмову заяву про відкладення вчергове призначеного на 18.01.2024 року судового розгляду у зв`язку із хворобою,однак підтверджуючих документів не долучив та не надав районному суду пізніше(а.с.24)
Окрім того,у справу вступив адвокат(а.с.25),який заявив про відкладення призначеного на 18.01.2023 року розгляду через хворобу ОСОБА_1 ,однак також не долучив до заяви медичних документів. 
Судовий розгляд був відкладений на 25.01.2024 року,однак вже захисником була подана заява про відкладення судового розгляду у зв`язку із його зайнятістю у іншій справі (а.с.30),заява була судом задоволена та судовий розгляд призначений на 30.01.2024 року(а.с.31),про що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений(а.с.31),однак до суду не з`явився.
Цього дня 30.01.2024 року захисник знову подав заяву про відкладення судового розгляду у зв`язку із його зайнятість у іншій справі(а.с.32),який вчергове було відкладено із визначенням дати-08.02.2024 року ,про що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений(а.с.34),однак до суду не з`явився.
08.02.2024 року захисник подав заяву про відкладення судового розгляду,посилаючись на хворобу ОСОБА_1 ,але жодних підтверджуючих документів щодо стану здоров`я не долучив до заяви.
Обставин,які би перешкоджали йому як захиснику,з`явитись до суду 08.02.2024 року,адвокат у заяві не вказав.
(а.с.35)
Викладені вище обставини суд правильно оцінив як спрямовані на затягування розгляду справи,а доводи апелянта,що судом були допущені в цій частині порушення,також є безпідставними. 
Районним судом були вжиті достатні заходи протягом значного періоду часу задля забезпечення реальної можливості ОСОБА_1 реалізувати своє право на захист,з`явившись до суду для участі у розгляді справи щодо нього,яким він не скористався не з вини суду.
Лише перед початком апеляційного розгляду захисник подав медичний документ про те,що ОСОБА_1 захворів 07.02.2024 року,тобто напереродні судового засідання,призначеного на 08.02.2024 року,однак таких документів не було у розпорядженні районного суду.
На підставі викладеного,апеляційний суд вважає,що наведені у апеляційній скарзі доводи не впливають на правильність судового рішення та не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП. 
Постанова суду першої інстанції є обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 лютого 2024 року відносно апелянта– без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Чернівецького
апеляційного суду О.О.Дембіцька