ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" січня 2024 р.                                   Справа №910/10712/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Сітайло Л.Г.
суддів:            Демидової А.М. 
          Алданової  С.О. 

секретар судового засідання - Макуха О.А.
представники сторін:
від позивача: Подольський В.Г.
від відповідача: Кримець О.С., Корсун Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України
на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2023 (повний текст складено 30.11.2023)
у справі №910/10712/23 (суддя Привалов А.І.)
за позовом Міністерства оборони України
до Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель"
про стягнення 4 322 896,31 грн,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Міністерство оборони України (далі - Міноборони) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (далі - ДП "Агенція оборонних закупівель") про стягнення штрафу в розмірі 4 322 896,31 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги Міноборони посилається на неналежне виконання ДП "Агенція оборонних закупівель" умов державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення від 03.11.2022 №509/4/22/31 щодо поставки частини товару неналежної якості, у зв`язку з чим позивач, на підставі підпункту 4 пункту 7.2 контракту, здійснив нарахування штрафу в сумі                         4 322 896,31 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2023 у справі №910/10712/23 у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність факту постачання відповідачем неякісної (некомплектної) продукції за державним контрактом на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення від 03.11.2022 №509/4/22/31, у зв`язку з чим відповідальність у вигляді 20% штрафу за постачання неякісної продукції не настає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Міноборони звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2023 у справі №910/10712/23 та ухвалили нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги Міноборони посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалено при неправильному застосуванні норм матеріального права, а висновки суду першої інстанції не мають належного обґрунтування.
Так, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що місцевим господарським судом без належного обґрунтування проігноровано фактично єдиний доказ, яким було зафіксовано відомості щодо неналежного стану товарів оборонного призначення у момент їх передачі військовій частині Збройних Сил України у місці поставки.
Також, Міноборони вважає, що докази надані позивачем та відповідачем, не є взаємосуперечливими, так як останнім фактично не надано жодних доказів, що могли б спростувати позицію позивача щодо якості товару у момент його відвантаження у військовій частині. При цьому, у рішенні суду першої інстанції також відображено визнання відповідачем факту постачання неякісної продукції.
Крім того, позивач звертає увагу на те, що у відповіді відповідача на претензії Міноборони від 11.04.2023 №12/31 та від 25.04.2023 №13 ДП "Агенція оборонних закупівель" погоджується з позицією позивача щодо неналежної якості товарів оборонного призначення. Проте, розраховує розмір штрафних санкцій лише від вартості неякісних елементів окремо взятої одиниці продукції, а не від її вартості в цілому.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2023 апеляційну скаргу Міноборони у справі №910/10712/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Демидова А.М., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10712/23. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги Міноборони на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2023 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/10712/23.
25.12.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/10712/23.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/10712/23. Розгляд апеляційної скарги Міноборони на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2023 у справі №910/10712/23 призначено на 10.01.2024. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень - до 08.01.2024.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
29.12.2023, через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Міноборони залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Так, у своєму відзиві відповідач зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту поставки неякісного товару та в якій саме кількості. Більш того, матеріали справи не містять доказів, що підтверджували б неякісність товару, відсутні будь-які двосторонні акти з зазначенням недоліків товару.
Також, відповідач звертає увагу на те, що саме позивач, не виконавши умов державного контракту та не дотримавшись порядку рекламаційної роботи самостійно спричинив настання наслідків, які поклав в основу позовних вимог. 

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
У судове засідання 13.12.2023 з`явились представники сторін.
Представник позивача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив її задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2023 у справі №910/10712/23 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Представники відповідача у судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2023 у справі №910/10712/23 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
03.11.2022 між Міноборони (замовник) та ДП "Агенція оборонних закупівель" (виконавець) укладено державний контракт на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення №509/4/22/31, за умовами якого виконавець зобов`язується поставити замовнику з дотриманням вимог законодавства товар, зазначений в специфікації (додаток 1 до контракту), що постачається з метою забезпечення відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальної цілісності, обмеження конституційних прав і свобод людини, а замовник - прийняти та оплатити такий товар.
Відповідно до пункту 1.3 договору якість, комплектність і експлуатаційна документація повинні відповідати технічним умовам на товар та забезпечувати експлуатацію товару у повному обсязі відповідно до призначення.
Згідно з пунктом 1.4 договору товар, що поставляється за контрактом, повинен мати відповідний сертифікат якості товару, сертифікат походження товару.
За умовами пункту 2.1 контракту вартість (ціна) товару за цим контрактом, на момент його підписання, зафіксована сторонами в специфікації (додаток 1 до цього контракту) на підставі калькуляції витрат, сформованої виконавцем від 31.10.2022 №21/3-1003, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №335 "Деякі питання здійснення оплати товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони в умовах воєнного стану" (із змінами). Виконавець підтверджує, що під час розрахунку вартості (ціни) товару за цим контрактом враховані всі податки та збори, загальновиробничі, адміністративні, операційні та інші витрати виконавця, пов`язані з виконанням цього контракту. Сторони визнають, погоджують та підтверджують, що відповідальність за правильність розрахунку, обґрунтованість витрат за статтями калькуляції витрат несе виконавець.
Вартість (ціна) товару за цим контрактом становить 109 494 265,17 грн, без податку на додану вартість. Сторони визнають та підтверджують, що згідно з абзацом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України операції з постачання товару за цим контрактом звільняються від оподаткування податком на додану вартість. Обсяг фінансування та бюджетні зобов`язання у 2022 році за КПКВ 2101150/9 за загальним фондом складають             106 209 437,21 грн. Решта обсягу фінансування та бюджетних зобов`язань визначаються шляхом укладання додаткової угоди до цього контракту у встановленому законодавством та цим контрактом порядку (пункт 2.2 контракту).
Пунктом 2.6 контракту встановлено, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником поставленого товару на протязі 15 банківських днів, після пред`явлення виконавцем рахунку на оплату та документів, зазначених у пункті 2.7 контракту, а також підписання сторонами акта приймання товару за контрактом, за умови наявності (надходження) бюджетних коштів на рахунки Міноборони.
Відповідно до пункту 2.9 контракту попередня оплата здійснюється на підставі рахунку на оплату, наданого виконавцем, шляхом перерахування коштів протягом 15 банківських днів з дня пред`явлення рахунка замовнику на оплату виключно на рахунок, відкритий на ім`я виконавця в державному банку, з подальшим використанням зазначених коштів виключно на цілі, визначені цим контрактом, з наданням підтверджуючих документів.
Згідно з пунктом 3.1 контракту поставка виконавцем та приймання вантажоодержувачем товару за контрактом здійснюється у місці поставки на підставі видаткової накладної з оформленням вантажоодержувачем акта приймання-передачі.
У пункті 3.2 контракту сторони погодили, що поставка виконавцем та приймання вантажоодержувачем товару за контрактом здійснюється у штатній тарі відповідно до комплекту документації, що поставляється разом з товаром, у місці поставки. Товар передається виконавцем та приймається вантажоодержувачем згідно з товаросупровідними документами, сертифікатами якості, сертифікатами походження.
За умовами пункту 3.4 контракту датою виконання виконавцем зобов`язань щодо поставки товару є дата затвердження акта приймання-передачі вантажоодержувачем. Датою виконання контракту та переходом права власності на товари є дата підписання сторонами акта приймання товару (додаток 2 до цього контракту).
Пунктом 4.1 контракту встановлено, що виконавець зобов`язаний поставити товар згідно з умовами контракту не пізніше 90 календарних днів з дати перерахування коштів (попередньої оплати) на розрахунковий рахунок виконавця та надати замовнику документи, згідно з пунктом 2.7 контракту.
Контракт набирає чинності з моменту його підписання і діє до 30.06.2023. (пункт 10.1 Контракту в редакції додаткової угоди №1 від 23.03.2023).
Специфікацією до державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення від 03.11.2022 №509/4/22/31 сторони узгодили найменування товару, кількість, термін постачання - 90 днів з моменту отримання попередньої оплати, ціну, загальну суму - 109 494 265,17 грн.
На виконання умов державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення від 03.11.2022 №509/4/22/31 відповідач поставив товар, а позивач прийняв товар на суму 87 879 783,63 грн, що підтверджується видатковою накладною від 04.12.2022 №3, актом приймання-передачі товару від 14.12.2022 №215 (дата початку прийому 04.12.2022) на суму 87 879 783,63 грн.
Разом із тим, позивач стверджує, що товар на суму 21 614 481,54 грн не прийнято останнім, про що складено акт приймання-передачі №215/1 (тимчасове зберігання) від 14.12.2022.
Претензіями від 11.04.2023 №509/1103, від 25.04.2023 №509/1251, від 31.05.2023 №509/1645 позивач вимагав у відповідача сплатити штрафні санкції за порушення строків поставки товару та поставку неякісного товару. 
У свою чергу, відповідач листом від 18.05.2023 №18/2-1828 повідомив про часткове визнання претензійних вимог на суму 976 238,83 грн.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на неналежне виконанням відповідачем умов державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення від 03.11.2022 №509/4/22/31 щодо поставки частини товару неналежної якості, з огляду на що, просить суд стягнути з відповідача               4 322 896,31 грн, на підставі підпункту 4 пункту 7.2 контракту.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України      (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
За приписами статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки.
Відповідно до пункту 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Згідно з частиною 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі укладеного між сторонами договору у позивача виник обов`язок здійснити поставку товару, а у відповідача - прийняти та оплатити такий товар на умовах викладених у спірному договорі.
З матеріалів справи вбачається, що згідно зі специфікацією (додаток 1) до державного контракту, поставці підлягав товар на загальну суму 109 494 265,19 грн, а саме: 82 мм осколково-фугасний мінометний постріл - у кількості 19483 одиниць, вартістю за одиницю - 5 619,99 грн без ПДВ. 
14.12.2022 виконавцем поставлено товари оборонного призначення, згідно зі специфікацією, на суму 109 494 265,17 грн.
Міноборони прийнято товару на суму 87 879 783,63 грн, що підтверджується актом приймання-передачі військового майна від 14.12.2022 №215. У той же час, товар на суму 21 614 481,54 грн визначено як неякісний та не прийнято. 
Як стверджує позивач, з метою проведення заміни товару на якісний було оформлено акт приймання-передачі №215/1 (тимчасове зберігання) військового майна від 14.12.2022, майно залишено на зберіганні у військовій частині у зв`язку з відсутністю складських приміщень, пристосованих для зберігання озброєння та боєприпасів, у ДП "Агенція оборонних закупівель".
У розділі V цього акта зазначено недоліки поставленого відповідачем товару, а саме:
- підривники М5, М6 в кількості 4170 поставлені у нештатній упаковці, розсипом;
- заряди повний перемінний Ж-832ДУ у кількості 433 комплекти та далекобійний Д2 у кількості 320 комплектів надійшли до військової частини підмоченими, тобто такими, що не придатні до використання, згідно з Інструкцією з коригування ракетно-артилерійського озброєння, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 04.01.2019 №4.
Крім того, неякісність товарів оборонного призначення підтверджується листуванням сторін (лист Міноборони від 20.04.2023 №509/1217, лист ДП "Агенція оборонних закупівель").
Також, скаржник звертає увагу, що рекламаційну роботу щодо неналежного виконання відповідачем умов державного контракту від 03.11.2022 №509/4/22/31 позивач не проводив та скористався своїм правом безпосередньо звернутися до суду після незадовільних результатів претензійної роботи з огляду на нагальну потребу у захисті інтересів Міноборони та забезпеченні Збройних Сил України товарами критичної номенклатури у найкоротші терміни.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Статтею 216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
За приписами пункту 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Пунктом 1 статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).
Частиною 2 статті 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.
За приписами частини 2 статті 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:
- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);
- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Згідно з підпунктом 4 пункту 7.2 контракту, у випадку постачання неякісної (некомплектної) продукції, неможливості заміни на якісну продукцію та не усунення виявлених несправностей (дефектів) або не здійснення гарантійної заміни зазначених у пункті 5.2 цього контракту, щодо її якості (комплектності) у строки не пізніше 30 календарних днів, Виконавець сплачує Замовнику штраф у розмірі 20 відсотків від вартості таких товарів у яких виявлено несправності та/або дефекти та/або що вийшов із ладу.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення штрафу підлягають задоволенню у заявленому розмірі, оскільки розрахунок позивача є арифметично вірним.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 4 322 896,31 грн штрафу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За приписами частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги, має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до статті 277 ГПК України, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Міноборони підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2023 у справі №910/10712/23 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Розподіл судових витрат
Судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на ДП "Агенція оборонних закупівель" відповідно до приписів статті 129 ГПК України.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2023 у справі №910/10712/23 задовольнити.
2. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2023 у справі №910/10712/23 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
3. Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (04074, місто Київ, вулиця Автозаводська, будинок 2; ідентифікаційний код 00034022) на користь Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ідентифікаційний код 00034022) 4 322 896 (чотири мільйона триста двадцять дві тисячі вісімсот дев`яносто шість) грн 31 коп. штрафу, а також 64 843 (шістдесят чотири тисячі вісімсот сорок три) грн        44 коп. судового збору.
4. Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (04074, місто Київ, вулиця Автозаводська, будинок 2; ідентифікаційний код 00034022) на користь Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ідентифікаційний код 00034022) 97 265 (дев`яносто сім тисяч двісті шістдесят п`ять) грн 16 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду міста Києва.
6. Матеріали справи №910/10712/23 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано - 15.01.2024.

Головуючий суддя                                                                      Л.Г. Сітайло 

Судді                                                                                          А.М. Демидова

                                                                                          С.О. Алданова