УХВАЛА

06 лютого 2024 року 
м. Київ 

справа № 640/115/21
адміністративне провадження № К/990/4139/24 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О., перевіривши касаційну скаргу Київської обласної прокуратури на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року у справі №640/115/21 за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Київської обласної прокуратури (далі - відповідач), в якому просив:
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі 45 403,00 грн;
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні з 06 листопада 2020 року по день ухвалення судового рішення з розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 2162,05 грн;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Київської обласної прокуратури на його користь вихідної допомоги та середнього заробітку за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні у межах суми стягнення за один місяць.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року, позов задоволено частково: стягнуто з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі 7750,00 грн; стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні у розмірі 185632,15 грн; у задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні скасовано та ухвалено постанову, якою такі позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні у розмірі 7750,00 грн. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року залишено без змін.
Не погоджуючись із цим судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, Київська обласна прокуратура звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про необхідність її повернення з таких підстав.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
В обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення скаржник посилається на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України відповідно до якого відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статей 40, 44, 116, 117 КЗпП України, п. 1.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 (далі - Інструкції). 
Суд касаційної інстанції зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права.
Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.
Спір цій справі виник у зв`язку із невиплатою позивачу вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні та задовольняючи частково в цій частині, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач набув право на виплату вихідної допомоги при звільненні у розмірі відповідно до статті 44 КЗпП України, а невиплата йому такої допомоги зумовлює відповідальність відповідача, передбачену статтею статті 117 КЗпП України, у вигляді стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 
При цьому, як слідує із оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, суд врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц та Верховного Суду, викладені у постанові від 09 лютого 2023 року у справі № 620/2338/20 щодо зменшення розміру відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, а також застосування норм статті 117 КЗпП за весь період невиконання обов`язку роботодавця щодо виплат, які передбачені після звільнення, у тому числі й після прийняття судового рішення.
При цьому, Суд звертає увагу на те, що питання наявності права у прокурора на відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні на підставі статті 117 КЗпП України одночасно із стягненням вихідної допомоги при звільненні було предметом оцінки Верховного Суду у постановах від 09 лютого 2023 року у справі № 620/2338/20, від 28 грудня 2022 року у справі № 640/9375/20, від 19 травня 2022 року у справі № 640/4264/20, від 30 березня 2021 року у справі № 640/25354/19, від 08 вересня 2022 року у справі № 420/4896/20 та інші.
Також, Суд звертає увагу на те, що застосування статті 117 КЗпП України у редакції, що діє з 19 липня 2022 року було предметом оцінки у постановах Верховний Суд від 28 червня 2023 року у справі №560/11489/22, від 30 листопада 2023 року №380/19103/22, від 29 січня 2024 року у справі № 560/9586/22 та інші. 
Відтак, зазначене свідчить, що скаржник просить сформувати висновок щодо застосування норм права по правовідносинам, стосовно яких вже наявний висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах. 
Крім того, суд апеляційної інстанції при вирішенні спірних правовідносин у вказаній справі не застосовував п. 1.3 Інструкції та відповідно оцінку вказаній нормі в оскаржуваному судовому рішенні не надавав, а відтак посилання скаржника не необхідність формування висновку Верховного Суду щодо застосування вказаних норм є необґрунтованими.
З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.
Посилання на приписи статті 242 КАС України не підміняє визначення таких підстав касаційного оскарження.
Посилання скаржника у касаційній скарзі на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права зводяться до незгоди із висновками суду апеляційної інстанції щодо обставин справи та наполяганні на переоцінці наявних у справі доказів, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судового рішення відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України.
При цьому, суд касаційної інстанції звертає увагу, що в попередній ухвалі Верховного Суду від 28 грудня 2023 року про повернення касаційної скарги скаржнику надавалися вичерпні роз`яснення щодо зазначення підстав касаційного оскарження та умов за яких подається касаційна скарга на підставі визначених частиною четвертою статті 328 КАС України пунктів.
Однак при поданні цієї касаційної скарги скаржником не взято до уваги роз`яснення щодо вимог, яким має відповідати касаційна скарга в частині визначення підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.
Ураховуючи викладене та керуючись статтею 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Київської обласної прокуратури на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року у справі №640/115/21 за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.
Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя	Л.О. Єресько