П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
26 лютого 2024 року                                                                                              м. Київ
 
Справа №761/32676/23
Провадження № 22-ц/824/6099/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
                                   суддя-доповідач   Стрижеуса А.М., 
                                   суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                   секретаря: Мандрики О.П.
 
сторони:         позивач           ОСОБА_1 
відповідач     Державне підприємство «Адміністрація морських портів
України»
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва, від 12 жовтня 2023 року, у справі за позовом  ОСОБА_1 до державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, - 
 
В С Т А Н О В И В:
У вересні  2023 року позивач  ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ДП «Адміністрація морських портів України» про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва  від 12 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без розгляду .      
Не погоджуючись з постановленою  ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій,  посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права,  просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, з підстав неповного та поверхневого з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи.
Зокрема вказує, що відмовляючи у розгляді справи по суті, суд помилково визначив предмет та підставу позовних вимог, що спричинило порушення конституційного права позивача на доступ до суду та судовий захист порушеного права.
Суд першої інстанції правильно визначив предмет і підставу заявленого позову «В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.05.2023 він був звільнений з роботи, а лише 31.05.2023 відповідач перерахував на належний йому банківський рахунок грошові кошти в сумі 3683 грн. Час затримки розрахунку з 17.05.2023 по 31.05.2023 складає 14 днів, а тому відповідач зобов`язаний сплатити 129 294,55 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні».
Підставою позову є недотримання роботодавцем строків розрахунку, внаслідок чого прострочка розпочалась з 17.05.2023 і закінчилась 31.05.2023 у зв`язку з /добровільним перерахуванням коштів роботодавцем. Очевидно, що склад деліктної поведінки роботодавця є беззаперечним, а тому суд має застосувати наслідки такого свавілля.
Підставою позову є недотримання роботодавцем порядку складання та видачі звільненому працівнику трудової книжки (дубліката) і помилковий обрахунок вихідної допомоги.
Проте суд першої інстанції передчасно та помилково ототожнив власне непроцесуальне «аналогічна справа» з процесуально-правовим поняттям «між тими ж сторонами, з тим самими предметом та підставою позовних вимог».
Дійсно, обидва позові ґрунтуються на захисті інтересів працівника від свавілля роботодавця під час звільнення, проте немає жодних процесуальних, обачних та об`єктивних підстав вважати законним передчасний висновок суду про залишення позову без розгляду.
При цьому в разі визнання судом у справі №761/28082/23 правомірним обчислення роботодавцем заявлених мною до стягнення коштів, роботодавець фактично буде звільнений від наслідків прострочки розрахунку з 17.05.2023 по 31.05.2023 оскільки такі вимоги не заявлені в якості предмету позову у справі №761/28082/23.
Тому порушені прострочкою роботодавця права працівника будуть залишені поза судовим захистом, а роботодавець внаслідок постановлення протиправної ухвали від 12.10.2023 у справі № 761/32676/23 про залишення позову без розгляду фактично уникне наслідків, передбачених КЗпП України, права працівника відновлені не будуть, верховенство право досягнуте не буде.
Отже, суд першої інстанції, залишивши позов без розгляду, порушив принцип верховенства права та вдався до свавільної перешкоди у доступі до суду для працівника.
В судове засідання сторони не з`явилися,
 
Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.
            Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення ОСОБА_1 та ДП «Адміністрація морських портів України» про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.
За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.
Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.
За таких обставин, обставин апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.
Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває на розгляді з 07.08.2023 цивільна справа                        № 761/28082/23 за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Адміністрація морських портів України», в якій позивач просить зобов`язати державне підприємство «Адміністрація морських портів України» видати ОСОБА_1 дублікат трудової книжки із внесеними до неї записами про загальний стаж (кількість років, місяців, днів роботи) його роботи сумарно до працевлаштування на державному підприємстві «Адміністрація морських портів України» та вважати днем звільнення день видачі трудової книжки, про що внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 , стягнути з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 13839,06 грн недоплачених коштів за час перебування у службовому відрядженні протягом трьох днів у травні 2023 року (добові), 297 539,79 грн вихідної допомоги, середній заробіток за весь час затримки розрахунку та затримки видачі трудової книжки з розрахунку 9 235,32 грн. за кожний день затримки, починаючи з 17.05.2023 по день фактичного розрахунку, та 150 000 грн моральної шкоди. Ухвалою суду від 07.09.2023 відкрито провадження у цій справі та справа призначена до розгляду на 02.11.2023.
З вказаної позовної заяви вбачається, що підстави та предмет позову у справі № 761/28082/23 аналогічні поданому позову у справі, яка знаходиться у провадженні судді Сіромашенко Н.В.
Проте, колегія суддів не може  погодитись  з таким висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Як установлено судом і вбачається із матеріалів справи, що переглядається,  предметом позову  у справі, що переглядається є недотримання роботодавцем строків розрахунку, щодо виплат пов`язаних з перебування у службовому відрядженні.
В той час як у справі № 761/28082/23, що перебуває в провадженні Шевченківського суду  м. Києва, предметом позову, зокрема, є правомірність нарахування виплат пов`язаних із перебуванням  позивача у службовому відрядження . 
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (п.3 ч.1 ст.186 ЦПК Україна).
При цьому підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (пункт 5 частини 1 статті 119 ЦПК). Такими є юридичні факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, яка опосередковується спірними правовідносинами (суб`єктивним правом позивача та відповідача). Предмет позову характеризується певним змістом, а в окремих випадках і окремим об`єктом. Тому необхідно відрізняти предмет позову в його безпосередньому (процесуальному) розумінні від матеріального об`єкта позову.
Колегія суддів не погоджується із тим, що позов ОСОБА_1 у справі, що переглядається з яким звернувся позивач, та позов ОСОБА_1   у справі № 761/28082/23 мають той самий предмет і  ті ж самі підстави.
Справи про стягнення компенсації за час затримки розрахунку  та порядок обчислення і нарахування  належних виплат при звільненні мають  різний предмет доказування.
 Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилково висновку про  відмову  залишення позову ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, пославшись на існування спору між тими ж сторонами з того ж предмету і підстав. Тому апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 390, 391 ЦПК України суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2023  року скасувати,  справу направити для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.
 Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

 
Суддя-доповідач:                                                                А.М. Стрижеус
 
Судді:                                                                                   Л.Д. Поливач
 
                                                                                              О.І. Шкоріна