Справа № 158/2094/23 	Головуючий у 1 інстанції: Поліщук С. В. 	
Провадження № 22-ц/802/121/24  	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
30 січня 2024 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,
за участю:
секретаря судового засідання – Савчук О. В.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – ОСОБА_2 ,
представника відповідача – Багацького Є. Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», Філії «Ківерцівське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, за апеляційною скаргою відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 листопада 2023 року,
                                       В С Т А Н О В И В:
       У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 12 травня 2020 року його було прийнято на роботу на посаду майстра лісу Сильненського лісництва ДП «Цуманське лісове господарство» і 21 травня 2021року переведено на посаду майстра лісу Цуманського лісництва. 
Позивач вказує, що 15 грудня 2021 року в результаті реорганізації, на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України його переведено на посаду майстра лісу Цуманського лісництва ДП «Ківерцівське лісове господарство». 10 січня 2023 року його переведено на посаду майстра лісу Цуманського лісництва в філію «Ківерцівське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Зазначає, що 24 березня 2023 року він отримав повідомлення за підписом директора філії про скорочення посади, яку він обіймає. 25 травня 2023 року наказом №328-к за підписом директора філії «Ківерцівське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» ОСОБА_3 його було звільнено з посади у зв`язку із скороченням штату працівників, на підставі п. 1 ст. 40, ст. 44 КЗпП України. Вважає даний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що він має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 27.11.2018 р.; наказом командира військової частини № НОМЕР_2 від 26.02.2022 р. на підставі поданої ним заяви був зарахований до списків військової частини і 10 грудня 2022 р. був звільнений з військової служби за станом здоров`я; згідно з посвідченням особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_3 від 28.03.2023р. має статус особи з інвалідністю 2-ої групи. 
Враховуючи дані обставини, відповідно до положень п. п. 5, 9 ст. 42 КЗпП України, п. 30 ч. 1 ст. 12, п. 14 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» він має переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників (скороченні чисельності чи штату працівників) у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.
Крім того зазначає, що роботодавець не виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо його працевлаштування, оскільки з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору йому не було запропоновано жодну наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Відразу після його звільнення роботодавець прийняв на роботу нового працівника, що вказує на фактичну відсутність скорочення штату працівників та порушення його трудових прав.
З урахуванням наведеного позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ Філії «Ківерцівське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» №328-к від25.05.2023 року «Про звільнення з посади ОСОБА_1 » та поновити його на посаді майстра лісу Цуманського лісництва філії «Ківерцівське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 листопада 2023 року позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано наказ Філії «Ківерцівське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» №328-к від 25.05.2023р. «Про звільнення з посади ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді майстра лісу Цуманського лісництва філії «Ківерцівське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» з 25 травня 2023 року.
Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в дохід держави судовий збір в розмірі 2147 грн 20 коп.
Рішення в частині поновлення на посаді допущено до негайного виконання.
Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 21 березня 2023 року директором філії «Ківерцівське лісове господарство» видано наказ №53 «Про скорочення штату та чисельності і внесення змін до штатного розпису Філії «Ківерцівське лісове господарство», з яким ознайомлений позивач у справі ОСОБА_1 , що стверджується його особистим підписом. Згідно із цим наказом підрозділ Філії – Горинське лісництво ліквідовується шляхом приєднання (об`єднання) із підрозділом Філії – Цуманське лісництво. Штатний розпис Філії «Ківерцівське лісове господарство» на 2023р. затверджено 01 червня 2023р. Генеральним директором ДСГП "Ліси України". По Горинському лісництву, що ліквідувалось, скорочено 4 посади майстрів лісу. Вказує, що до моменту проведення оптимізації в Цуманському лісництві працювало 5 майстрів лісу, в тому числі й позивач по справі ОСОБА_1 . Згідно з новою Організаційною структурою та штатним розписом Філії «Ківерцівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» на 2023р. після об`єднання двох лісництв в одне – Цуманське, штатна чисельність майстрів лісу у ньому складає 7 одиниць. Враховуючи відсутність у позивача ОСОБА_1 спеціальної освіти та необхідного стажу роботи (1 рік 7 місяців), що не відповідає встановленим кваліфікаційним характеристикам посади «Майстер лісу», позивач у даній справі ОСОБА_1 не міг претендувати на відповідну посаду майстра лісу та не мав переважного права на залишення на даній посаді. Вказана істотна обставина в частині невідповідності кваліфікаційним вимогам виключає можливість розгляду питання про переважне право залишення на посаді, незважаючи на статус позивача та його заслуги. У зв`язку з відсутністю вакантних посад на підприємстві не було можливості працевлаштувати позивача на іншу роботу. 
Вважає, що висновок суду першої інстанції про не підтвердження даного факту є необґрунтованим, оскільки список всіх без виключення вакантних посад по філії, що існували в період з 05.03.2023  по 25.05.2023, супровідним листом №1343/26.2 від 13.10.2023 подавався і 30.10.2023 був прийнятий канцелярією суду і долучений до матеріалів провадження. Зазначає, що звільнення позивача проведено із дотриманням вимог чинного трудового законодавства.
Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що звільнення позивача відбулось з порушенням норм чинного трудового законодавства, оскільки позивача звільнено без законної підстави, з порушенням процедури звільнення, передбаченої ч.1 ст.40, ст.49-2 КЗпП України, він підлягає поновленню на посаді майстра лісу Цуманського лісництва філії «Ківерцівське лісове господарство» ДПСГ «Ліси України».
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_4 від 14.10.1988р. позивач у даній справі ОСОБА_1 згідно з наказом №63-к від 08.05.2020 з 12.05.2020 був прийнятий на посаду майстра лісу Сильненського лісництва. 
Згідно з наказом №34-к від 21.05.2021 ОСОБА_1 переведено на посаду майстра лісу Цуманського лісництва. 
15.12.2021 позивача ОСОБА_1 звільнено з посади у зв`язку із переведенням на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України (наказ №100-к від 15.12.2021р.).
31 грудня 2021 ОСОБА_1 прийнято на посаду майстра лісу Цуманського лісництва (наказ №318к від 30.12.2021р.).
10.01.2023 ОСОБА_1 переведено в філію «Ківерцівське лісове господарство «Державного спеціалізованого підприємства «Ліси України» згідно з ч. 1 ст. 32 КЗпП України (наказ №241-к від 06.01.2023р.) і цього ж числа зараховано в штат філії на посаду майстра лісу Цуманського лісництва (наказ №239-к від 06.01.2023р.).
25.05.2023 ОСОБА_1 звільнено у зв`язку із скороченням штату працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 та ст. 44 КЗпП України (наказ №328-к від 25.05.2023р.) (а.с. 9, 10).
З наказу Філії «Ківерцівське ЛГ» №53 «Про скорочення штату та чисельності і внесення змін до штатного розпису Філії «Ківерцівське лісове господарство» від 21.03.2023 вбачається, що згідно з п. 2.3. структурний підрозділ – Горинське лісництво (ІІ групи) приєднано із виведенням його із штатного розпису до структурного підрозділу Цуманське лісництво (І група); згідно з п. 2.4 виведено зі штатного розпису Горинського лісництва 4 посади майстра лісу, а також згідно з п. 2.6 введено в штатний розпис Цуманського лісництва 2 посади майстра лісу. Згідно з р. ІІІ наказу даний штатний розпис введено в дію з 01.06.2023р. Пунктом 4 вказаного наказу вирішено запропонувати працівникам, які підпадають під скорочення, переведення за їх згодою на вакантні посади. У разі відмови від переведення, або відсутності вакансій - підготувати документи про їх звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України. З даним наказом ознайомлений позивач у справі ОСОБА_1 , про що свідчить його особистий підпис (а.с. 35-38).
Філією «Ківерцівське лісове господарство» видано наказ №328-к від 25.05.2023, згідно з яким ОСОБА_1 звільнений з посади майстра лісу Цуманського лісництва з 25 травня 2023 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. З наказом ознайомлений ОСОБА_1 , що стверджується його особистим підписом (а.с. 12).
Зі змісту повідомлення Філії «Ківерцівське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» №329 від 24.03.2023 вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено за два місяці про скорочення займаної ним посади та наступне розірвання з ним трудових відносин. Звільнення обумовлено неможливістю переведення на іншу роботу у зв`язку із її відсутністю; вказано, що за наявності буде запропоновано вакантні посади для переведення. 
Позивач ОСОБА_1 пояснив суду, що вказане повідомлення отримав 24.03.2023 (а.с. 11).
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на підставі письмової заяви ОСОБА_1 від 25.02.2022 він з 26.02.2022 по 10.12.2022 проходив військову службу у ВЧ № НОМЕР_2 (а.с. 14-15).
ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій та є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, що стверджується копіями посвідчень серії МВ №063733 від 27.11.2018 та серії НОМЕР_3 від 28.03.2023 (а.с. 7, 8).
Відповідно до п. 4.7 ст. 4, п. 7.1.5 ст. 7 Статуту ДСГП «Ліси України», затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України №131 від 16.01.2023 – підприємство є юридичною особою та згідно з п. 4.8 має право створювати філії, які не є юридичними особами. Відповідно до пп. 7 п. 8.5 ст. 8 Генеральний директор підприємства затверджує структуру підприємства та штатний розпис, положення про філії (а.с. 99-108).
Згідно з положенням про Філію «Ківерцівське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», затвердженого наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» 16.12.2022 за №26, організаційна структура Філії та її штатний розпис, зміни та доповнення до них, затверджуються Генеральним директором Підприємства за поданням директора Філії (п. 4.2); директор Філії приймає на роботу та звільняє з роботи працівників Філії згідно зі штатним розписом, укладає, змінює та розриває трудові договори згідно чинного законодавства про працю (п.5.7.4); затверджує посадові інструкції працівників філії (п. 5.7.11); подає на затвердження Генеральному директору Підприємства структуру, штатний розпис, зміни та доповнення до нього (п. 5.7.16), а також має делеговані повноваження – приймати на роботу та звільняти з роботи працівників Філії згідно зі штатним розписом, укладати, змінювати та розривати трудові договори (п. 10.5.4) (а.с. 25-34).
Судом також встановлено, що наказом ДП «Цуманське лісове господарство» №119 від 18.05.2021 «Про оптимізацію ДП «Цуманське лісове господарство» проведено оптимізацію шести існуючих лісництв ДП «Цуманське ЛГ» до п`яти (п. 1), зокрема, на базі Цуманського та частково Сильненського лісництв було створено Цуманське лісництво (п.1.2.); на базі Горинського та частково Цуманського лісництв створено Горинське лісництво (п. 1.3.). Згідно з п. 2 наказу передбачено проведення реформування ДП «Цуманське лісове господарство» до 20.05.2021 (а.с. 90-92).
Наказом Державного агентства лісових ресурсів України №603 від 04.10.2021 «Про припинення Державного підприємства «Цуманське лісове господарство» та затвердження складу Комісії з припинення» вбачається, що ДП «Цуманське лісове господарство» припинило свою діяльність шляхом реорганізації, а саме приєднання до ДП «Ківерцівське лісове господарство»; визначено термін припинення ДП «Цуманське ЛГ»-31.01.2022; правонаступником ДП «Цуманське ЛГ» є ДП «Ківерцівське ЛГ» (а.с. 93-95).
Тимчасовим штатним розписом філії «Ківерцівське лісове господарство» ДП «Ліси України» на 2022-2023 рр. затвердженого Генеральним директором ДСГП «Ліси України» 01.03.2023, який був чинним на момент звільнення позивача ОСОБА_1 з роботи, передбачено в Горинському лісництві 4 одиниці посад майстра лісу, у Цуманському лісництві – 5 одиниць майстрів лісу (а.с. 83-86).
З порівняльної відомості кандидатур на вивільнення по філії «Ківерцівське ЛГ» підрозділ Цуманське лісництво (майстри лісу) станом на 31.03.2023 вбачається, що в Цуманському лісництва обіймали посади 5 майстрів лісу, в тому числі й позивач ОСОБА_1 (а.с. 39).
Штатним розписом працівників робітничих професій філії «Ківерцівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» на 2023 рік передбачено у Цуманському лісництві 4 посади, 1 з яких сезонна (а.с. 87).
Згідно із повідомленням Філії «Ківерцівське лісове господарство» у період з 25.03.2023 по 25.05.2023 були вакантними 5 посад майстра лісу, в тому числі 1 посада майстра лісу Цуманського лісництва (а.с. 109).
Станом на 25.05.2023 (на день звільнення з роботи ОСОБА_1 ) у структурному підрозділі Філії «Ківерцівське лісове господарство» ДП «Ліси України» - Цуманському лісництві значилось 4 посади майстра лісу – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , з яких ОСОБА_6 та ОСОБА_1 25.05.2023 р. були звільнені на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 110, 111).
Проте, як встановлено судом, наказом Філії «Ківерцівське лісове господарство» №319-к від 16.05.2023 майстра лісу Цуманського лісництва ОСОБА_7 було звільнено із займаної посади з 16 травня 2023 на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 112), отже ця посада на 25 травня 2023 року також була вільна.
Крім того, як видно із переліку вакантних посад по філії «Ківерцівське лісове господарство» ДП «Ліси України» в період з 25.03.2023 по 25.05.2023 (а.с.109), вакантними було всього 18 різного роду посад (зокрема,начальник підрозділу гараж ,водій, начальник лісопромислового комплексу, начальник консервного цеху, єгер, завідувач центральним складом гараж, лісничий, помічник лісничого), жодну з яких не було запропоновано позивачу, враховуючи, що він має вищу освіту.
На спростування даних обставин представником відповідача не надано жодних доказів, які би свідчили, що позивачу було запропоновано будь-яку вакантну посаду у філії.
Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частина шоста статті 43 Конституції України). 
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Згідно зі статтею 21 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже, трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Згідно із ч.2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті (зокрема у разі ліквідації, реорганізації), допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Відповідно до ч.1, 3 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст. 40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, та яка з`явилася на підприємстві протягом цього періоду і яка існувала на день звільнення.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19.01.2023 року у справі № 943/857/21.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦК України).
У постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року в справі № 6-40цс15 вказано, що «оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 зроблено висновок, що: «за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цих висновків».
У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 742/1209/18 (провадження № 61-1464св19) та від 10 листопада 2022 року у справі № 525/983/21 (провадження № 61-5659св22) вказано, що: « Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, та яка з`явилася на підприємстві протягом цього періоду і яка існувала на день звільнення».
Матеріали справи не містять доказів дотримання підприємством вимог ч.2 ст. 40 та ч.3 ст.49-2 КЗпП України, а саме відсутні докази пропозицій іншої роботи, враховуючи, що вказане є не правом, а обов`язком відповідача як гарантія для працівника при скорочення чисельності.
Підприємство вважалось би таким, що належно виконало вимоги вказаних статей, якщо би були наявні належні докази пропозицій іншої посади або відмова позивача від отриманих пропозицій.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відповідає кваліфікаційним вимогам до посади (професії) майстер лісу, не підтверджується наданими суду доказами, а також не береться судом до уваги з огляду на те, що позивач був прийнятий на цю посаду з 12.05.2020 року і упродовж трьох років виконував цю роботу без жодних зауважень з боку керівництва, а тому підстави для висновку про неможливість зайняття позивачем вакантних посад з причини такої невідповідності відсутні. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 12 ЦПК України).
Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.  Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, з урахуванням статті 40 КЗпП України саме роботодавець має довести законність звільнення працівника з роботи.
Роботодавцеві надано право самостійно визначати, чи відповідає працівник роботі, на яку його прийнято. Висновок роботодавця про невідповідність працівника роботі має бути обґрунтованим і документально підтвердженим.
Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 753/22115/18, провадження № 61-4959св20.
Невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі це документально підтверджена неможливість продовжувати виконувати роботи працівником за умови, що така робота потребує певної кваліфікації чи стану здоров`я.
В постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 826/510/16 (провадження № К/9901/10417/18) вказано, що «зі змісту статті 42 КЗпП України випливає, що в першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці. Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників.
Тлумачення статті 42 КЗпП України дає підстави для висновку, що переважне право на залишення на роботі при скороченні однорідних професій та посад визначається кваліфікацією і продуктивністю праці. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України, а також якщо це передбачено законодавством України (постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2023 року в справі № 519/313/20 (провадження № 61-6605св22)).
При вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці передусім підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, які підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у частині другій статті 42 КЗпП України. Тобто, застосування положень статті 42 КЗпП України можливе серед всіх працівників, які обіймають ідентичні (тотожні, однакові) посади (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2023 року в справі № 759/17721/21 (провадження № 61-12283св23)).
Отже, враховуючи трудову біографію позивача, суд першої інстанції, беручи до уваги надані сторонами докази, правильно дійшов висновку про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 не відповідає посаді майстер лісу. 
Апеляційний суд також бере до уваги правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 27 січня 2020 року у справі № 654/941/17, провадження № 61-576сво18, відповідно до якого, якщо роботодавець на момент призначення особи знав про кваліфікаційні вимоги, що є обов`язковими для виконання цієї роботи і те, що особа займаній посаді не відповідає через відсутність спеціальної освіти, однак свідомо її призначив, то сам по собі факт відсутності документа про освіту не може бути у подальшому підставою для звільнення працівника. Виявленою невідповідністю у такому разі може бути неякісне виконання робіт; неналежне виконання трудових обов`язків через недостатню кваліфікацію.
Отже, зазначені порушення під час процедури звільнення є підставою для визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на роботі, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.
Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» залишити без задоволення.
Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 листопада 2023 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді