ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 683/1988/23
Провадження № 22-ц/4820/498/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя – доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , прокурора Веселовської О.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 683/1988/23 за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , що подана її представником ОСОБА_2 , на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2023 року (суддя Сагайдак І.М., повний текст судового рішення складено 07 грудня 2024 року) у справі за позовом заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО СТАР 2006» про витребування земельної ділянки.
Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області вказував, що рішенням 35 сесії 7 скликання Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району № 19 від 17.02.2020 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності. І 11 червня 2020 року рішенням 37 сесії 7 скликання Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району № 20 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення та передачу їх у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої за межами населених пунктів Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району та передано її безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, земельну ділянку площею 1,8044 га із кадастровим номером 6824289100:05:025:0363 ОСОБА_1 
18 червня 2020 року ОСОБА_1 зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку і на підставі договору оренди від 16 липня 2020 року передала цю ділянку в оренду ТОВ «Агро Стар 2006» до 31.12.2030. 
Однак, в ході розслідування кримінального провадження № 42021242210000015, було встановлено, що рішення № 19 від 17.02.2020 та № 37 від 11.06.2020 сесією Губчанської сільської ради фактично не прийняті, оскільки за ці рішення більшість депутатів від загального складу Ради, як то визначено ч.2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування», не проголосували. Так як загальний склад Губчанської сільської ради становить 12 депутатів, більшість від загального складу депутатів становить 7 депутатів, однак за рішення № 19 від 17.02.2020 фактично проголосував лише 1 депутат, а за рішення № 20 від 11.06.2020- 4 депутати.
Прокурор зазначає, що спірна земельна ділянка вибула із комунальної власності поза волею володільця, а ОСОБА_1 отримала у власність вказану земельну ділянку, як особа, яка не мала права на її отримання та розпорядження нею, тому і не мала права передавати її в оренду ТОВ «Агро Стар 2006». А тому, на думку прокурора, ОСОБА_1 та ТОВ «Агро Стар 2006» не є добросовісними набувачами земельної ділянки, площею 1,8044 га, кадастровий номер 6824289100:05:025:0363 і земельна ділянка має бути повернута у комунальну власність Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області шляхом її витребування.
Зважаючи на викладене, заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури просив витребувати у ОСОБА_1 у комунальну власність Старокостянтинівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області земельну ділянку кадастровий номер 6824289100:05:025:0363, площею 1,8044 га та витребувати у ТОВ «Агро Стар 2006» у комунальну власність Старокостянтинівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області земельну ділянку кадастровий номер 6824289100:05:025:0363, площею 1,8044 га. 
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2023 року позов заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області задоволено. Витребувано у ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області земельну ділянку площею 1,8044 га, кадастровий номер 6824289100:05:025:0363 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області (колишня територія Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області). 
Витребувано у ТОВ «Агро Стар 2006» на користь територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області земельну ділянку площею 1,8044 га, кадастровий номер 6824289100:05:025:0363 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області (колишня територія Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області).
Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду  ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права і просить його скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог. І, як слідує із мотивувальної частини скарги, апелянтка вказує про незаконність судового рішення, що стосується позовних вимог, пред`явлених до неї. Так, ОСОБА_1 посилається на те, що Старокостянтинівська міська рада усунулася від здійснення заходів представницького характеру, спрямованих на усунення виявлених порушень та поновлення інтересів територіальної громади шляхом звернення до суду, є безпідставними, оскільки Старокостянтинівський міський голова у своєму листі вказував, що в міської ради відсутні будь-які відомості щодо виявлених порушень. Окрім того, Хмельницькій окружній прокуратурі про виявлене правопорушення було відомо у 2021 році, а повідомлення Хмельницька окружна прокуратура надала міській раді лише в березні 2023 року.
ОСОБА_1 посилається, що Старокостянтинівська міська рада, її виконавчий комітет є юридичною особою з відповідними повноваженнями та здійснюють свою діяльність відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вчиняють будь-яку діяльність не заборонену законом. У структурі міської ради існують різні відділи, у тому числі мають в наявності юридичний відділ, тому здійснювати представництво інтересів Старокостянтинівської міської ради Хмельницька окружна прокуратура не має правових та законних підстав.
Також, як вказує апелянтка, позовні вимоги Хмельницької окружної прокуратури базуються на припущеннях і не мають доказів, передбачених статтями 77-79 ЦПК України. В якості єдиного доказу, на якому базуються вимоги, є висновок експерта від 25.11.2021 року № СЕ-19/123-21/7955-ПЧ, проведений на основі постанови про призначення почеркознавчої експертизи від 06.10.2021 року слідчого СВ Захарук В.В. у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 420201242210000015 від 17.06.2021, проте такого кримінального провадження не існує. Цей висновок експерта суперечить вимогам Інструкції про призначення і проведення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 з послідуючими змінами та доповненнями станом на 02.02.2023, а саме: пунктам 3.4, 4.12, 4.13 даної Інструкції, Закону України «Про судову експертизу».
Крім цього, ОСОБА_1 звертає увагу, що рішення № 19 Губчанської сільської ради від 17.02.2020 Старокостянтинівського району Хмельницької області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_1 та рішення 37 сесії Губчанської сільської ради від 11.06.2020 «Про затвердження проекту відведення з передачею у власність ОСОБА_1 » є чинними, не оспореними та не визнані недійсними. У вказаних рішеннях не можливо встановити, яким же рішенням надавався дозвіл на виготовлення технічної документації (яке із 23 питань) із землеустрою та яким рішенням затверджено технічну документацію про передачу у власність земельної ділянки саме ОСОБА_1 . 
На думку апелянтки, районний суд допустив порушення вимог статей 84, 95 ЦПК України, відмовивши у задоволенні клопотання адвоката Грицая Л.М. від 09.11.2023 про зобов`язання обов`язкової участі у справі представника Старокостянтинівської міської ради та у витребуванні матеріалів кримінального провадження для їх співставлення з додатками до позовної заяви і дослідження.
У відзиві заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Звертає увагу, що прокурором належним чином доведено бездіяльність Старокостянтинівської міської ради та наявність факту порушення інтересів держави у цьому спорі; міській раді надавався розумний строк та достатній час для самостійного звернення з позовом до суду. Тому, твердження апелянтки про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Старокостянтинівської міської ради в суді у цьому спорі та ненадання розумного строку Старокостянтинівській міській раді для самостійного звернення до суду є хибними, необґрунтованими та не підтвердженими. Щодо неналежного висновку експерта від 25.11.2021, позивач стверджує, що проведення почеркознавчих експертиз віднесено до компетенції судового експерта Басюка М.В., а складений ним висновок містить інформацію щодо предмета доказування у цій справі, а тому судом першої інстанції цей доказ вірно визнано належним і допустимим із врахуванням приписів ст. 77-80 ЦПК України. Крім того, Старокостянтинівський районний суд у мотивувальній частині рішення від 30.11.2023 повно й об`єктивно дослідив як сам висновок експерта, так і документи, на підставі яких була призначена та проведена почеркознавча експертиза та зробив вірний висновок про його допустимість і належність як доказу в цій справі.
Крім того, оскільки ОСОБА_1 отримала у приватну власність спірну земельну ділянку за відсутності відповідного рішення уповноваженого органу, вказана земельна ділянка підлягає витребуванню на користь Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, яка відповідно п. 24 розділу Х «Перехідних положень» ЗК України та рішення сесії Старокостянтинівської міської ради № 25/2 VIII від 04.01.2021 є розпорядником спірної земельної ділянки. 
Щодо доводів апелянтки в частині добросовісності набуття нею права власності на спірну земельну ділянку, позивач вказує, що судом першої інстанції вірно встановлено факт надання спірної земельної ділянки у власність відповідачці на підставі рішення сесії ради, що фактично не приймалось і це свідчить про вибуття спірної ділянки з володіння її власника, поза його волею.
Інші учасники не скористалися правом на надання відзиву на апеляційну скаргу.
Як вбачається із прохальної частини апеляційної скарги, ОСОБА_1 оскаржує рішення Старокостянтинівського районного суду від 30 листопада 2023 року в повному обсязі, однак доказів того, що ТОВ «Агро Стар 2006» уповноважило ОСОБА_1 на оскарження зазначеного судового рішення, останньою не надано. Разом з тим, мотивувальна частина апеляційної скарги ОСОБА_1 містить доводи щодо незгоди останньої із судовим рішенням, постановленим щодо неї. А тому, враховуючи наведене, апеляційним судом не переглядається судове рішення щодо позовних вимог заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області до ТОВ «Агро Стар 2006». Адже відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №186/1743/15-ц «у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується».
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просить її задовольнити.
Прокурор Веселовська О.П. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення,а оскаржуване рішення без змін.
Відповідачі ОСОБА_1 і представник ТОВ «АГРО СТАР 2006» та представник Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області до суду не з`явилися, будучи повідомленими про день і час розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили. 
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що 13.02.2020 ОСОБА_1 звернулась до Губчанської сільської ради із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га, що розташована на території Губчанської сільської ради (а.с. 22).
Рішенням 35 сесії 7 скликання Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району № 19 від 17.02.2020 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що розташована на території Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (а.с. 34).
Рішенням 37 сесії 7 скликання Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району № 20 від 11.06.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої за межами населених пунктів Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району та передано безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства згідно додатку №1 до вказаного рішення, де серед іншого, п. 9 ОСОБА_1 (кадастровий номер 6824289100:05:025:0363), площа 1,8044 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (а.с.43,44). 
18.06.2020 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 6824289100:05:025:0363, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2105550968242 (а.с. 31). 
Також районним судом встановлено, що загальний склад Губчанської сільської ради 7 скликання на момент прийняття рішень щодо передачі ОСОБА_1 у власність спірної земельної ділянки складав 12 депутатів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і більшість від загального складу сільської ради складає 7 депутатів.
Згідно протоколу та поіменного голосування депутатів Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району 35 сесії 7 скликання за прийняття рішення № 19 від 17.02.2020 про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення документації із землеустрою проголосувало 7 депутатів: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (а.с. 35-42).
Згідно протоколу поіменного голосування депутатів Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району за прийняття рішення 37 сесії від 11.06.2020 «Про затвердження проектів відведення та передачу у власність громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства» згідно Додатку №1 до вказаного рішення, в тому числі ОСОБА_1 проголосувало 5 депутатів: ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , депутати ОСОБА_6 та ОСОБА_5 утрималися від голосування (а.с. 53).
Ці ж обставини відносно депутатів, які проголосували за прийняття зазначених рішень, містяться також у протоколах Губчанської сільської ради від 17.02.2020 та від 16.06.2020 (а.с. 35-41, 45-51).
Відповідно до копії висновку експерта №СЕ-19/123-21/7955-ПЧ від 25.11.2021 за результатами проведення почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 420201242210000015 від 17.06.2021, підписи від імені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 у стовбці «підпис» у поіменних голосуваннях депутатів сільської ради щодо рішень 33 сесії від 17 лютого 2020 року виконані не зазначеними особами, а іншими особами. А підписи від імені ОСОБА_8 у стовбці «підпис» у поіменних голосуваннях депутатів сільської ради щодо рішення від 11.06.2020 виконані не ОСОБА_8 , а іншою особою (а.с. 54-63).
16 липня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро Стар 2006» укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_1 передала ТОВ «Агро Стар 2006» земельну ділянку кадастровий номер 6824289100:05:025:0363 в оренду до 31 грудня 2030 року (а.с.31-32).
Задовольняючи позовні вимоги та витребовуючи у ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради земельну ділянку кадастровий номер 6824289100:05:025:0363, суд першої інстанції виходив з того, що рішення сесії Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району № 19 від 17.02.2020 та № 20 від 11.06.2020 є такими, що не прийняті відповідно до вимог статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», внаслідок чого із комунальної власності незаконно вибула спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення. І так як ОСОБА_1 отримала у приватну власність цю земельну ділянку за відсутності рішення уповноваженого органу, тому земельна ділянка підлягає витребуванню у останньої на користь територіальної громади в особі Старокостянтинівської міської ради, що, з огляду на обставини справи та з врахуванням суспільних інтересів, що переважають над приватними, є легітимним втручанням у право власності відповідачки. 
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на правильному застосуванні районним судом норм матеріального і процесуального права.
Так, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З дня набрання чинності пунктом 24 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (з 27.05.2021) передано сільським, селищним, міським радам повноваження з розпорядження всіма землями державної власності, розташованими за межами населених пунктів у межах відповідних територіальних громад, крім земель, які залишаються у державній власності.
До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу (стаття 12 ЗК України).
Положеннями статей 79-1, 84 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
З огляду на положення частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Відповідно до пункту «а» частини 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам – для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (пункт «в» частини 3, 5 статті 116 ЗК України).
Пунктом «б» частини 1 статті 121 ЗК України закріплено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118, 186-1 ЗК України.
З огляду на положення частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7 статті 118 ЗК України).
Згідно частини 9 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
В силу положення статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.
Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».
На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань.
Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.
Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.
Оцінивши відповідно до вимог статті 89 ЦПК України надані учасниками справи та їх представниками докази та встановивши, що за прийняття рішення 35 сесії 7 скликання Губчанської сільської ради №19 від 17.02.2020 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» щодо ОСОБА_1 фактично проголосували двоє депутатів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при необхідних семи голосів «за»; а за прийняття рішення 37 сесії 7 скликання Губчанської сільської ради № 20 від 11.06.2020 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення та передачею їх у власність» щодо ОСОБА_1 (п.9 Додатку 1 до рішення 37 сесії 7 скликання № 20 від 11.06.2020) проголосувало четверо депутатів: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 при необхідних семи голосів «за», суд першої інстанції прийшов до вірного висновку зазначені рішення територіальної громади є такими, що не прийняті відповідно до вимог діючого законодавства, внаслідок чого з комунальної власності незаконно вибула земельна ділянка кадастровий номер 6824289100:05:025:0363, яка була незаконно передана у приватну власність ОСОБА_1 на підставі статті 118 ЗК України.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції відсутності підстав для звернення до суду із позовом заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах Старокостянтинівської міської ради, судова колегія вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. 
Так, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (частина 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі №1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності на господарювання, тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів.
Згідно абзацу 3 частини 5 статті 56 ЦПК України, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у подібних спірних правовідносинах виклала правовий висновок, відповідно до якого наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший, другий і третій частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). 
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац другий частини 3 статті 45 ЦПК України у редакції, чинній до 15.12.2017 року). Аналогічний припис закріплений у частині 4 статті 56 ЦПК України, чинного з 15.12.2017 року.
Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом juranovitcuria («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту (п. 67-70 постанови Великої Палата Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 587/430/16-ц, провадження № 14-104 цс 19).
Як вбачається із позовної заяви, заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури обґрунтовує своє звернення до суду з посиланням на те, що Старокостянтинівська міська рада є правонаступником прав та обов`язків Губчанської сільської ради, процедура реорганізації якої шляхом приєднання останньої до Старокостянтинівської міської ради, розпочата.
Також прокурор вказує, що попередньо до звернення до суду, звертався до Старокостянтинівської міської ради з приводу виявлених порушень Губчанської сільської ради при передачі у власність спірної земельної ділянки, тому числі, ОСОБА_1 , однак Старокостянтинівська міська рада ніяких заходів не вживала, а повідомила прокурора про відсутність можливості подання відповідних позовів до суду про витребування земельних ділянок.
Зазначене підтверджується Повідомленням заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури про встановлення підстав для представництва інтересів держави у суді від 29.03.2023, адресованим Старокостянтинівській міській раді та листом виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 07.04.2023 за №63/05-39-769/2023 на (т. 1 а.с. 64-75). 
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про неналежне виконання Старокостянтинівською міською радою захисту інтересів держави, в тому числі інтересів Старокостянтинівської громади, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів у спірних земельних правовідносинах, а тому районний суд, враховуючи характер і суспільну значимість спірних правовідносин, вірно виходив з належного обґрунтування прокурором підстав для звернення до суду з цим позовом в інтересах держави. 
І з огляду на наведене твердження апелянтки про те, що прокуратура позбавила Старокостянтинівську міську раду виконувати свої функції щодо захисту інтересів держави є голослівними.
Відхиляються апеляційним судом аргументи апеляційної скарги про те, що позовні вимоги прокурора базуються на припущеннях та є недоведеними, адже висновок експерта від 25.11.2021 № СЕ-19/123-21/7955-ПЧ проведений у межах кримінального провадження, внесеному до ЄРДР за № 420201242210000015 від 17.06.2021, якого не існує та цей висновок суперечить Інструкції про призначення та проведення судових експертиз.
Оцінивши зазначений висновок експерта, як письмовий доказ в сукупності із іншими доказами, наданими сторонами, суд першої інстанції вірно виходив з того, що у номері кримінального провадження судовим експертом допущена описка, а із наданих прокурором письмових доказів, зокрема, постанови про призначення судової почеркознавчої експертизи від 06.10.2021, постанов про відібрання експериментальних зразків підпису для проведення судової почеркознавчої експертизи від 02.09.2021, протоколів отримання зразків для експертизи від 02.09.2021 та 05.09.2021 слідує, що вказана експертиза проведена саме у межах кримінального провадження № 42021242210000015 від 17 червня 2021 року.
Також, апеляційний суд констатує, що вільні та експериментальні зразки підписів ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 були відібрані на підставі постанов від 02.09.2021 про відібрання експериментальних зразків підпису для проведення судової почеркознавчої експертизи та протоколів отримання зразків для експертизи від 02.09.2021 та від 05.09.2021, надані експерту і були предметом його дослідження, що відповідає вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз.
Натомість ОСОБА_1 будь – яких доказів (висновків експерта чи спеціаліста) на спростування письмового доказу – висновку експерта від 25.11.2021 № СЕ-19/123-21/7955-ПЧ надано не було. 
Посилання апелянтки на положення статті 110 ЦПК України є аргументованими і, слід зазначити, що зазначений висновок експерта, як письмовий доказ, було оцінено районним судом в сукупності із іншими доказами, що надані учасниками справи та їх представниками.
Голослівними є твердження ОСОБА_1 про те, що прийняття рішень сесії Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району № 19 від 17.02.2020 та № 20 від 11.06.2020 відповідає вимогам статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», ці рішення є чинними та не визнані судом незаконними. Адже районним судом при ухваленні судового рішення була дана оцінка зазначеним рішенням сесії територіальної громади і суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ці рішення є не прийнятими відповідно до вимог діючого законодавства і оцінка їх законності викладена районним судом у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Такими, що не заслуговують на увагу є доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду з підстав порушення судом норм процесуального права, а саме: відмовлено у клопотанні представника відповідачки ОСОБА_2 про визнання обов`язкової участі у справі Старокостянтинівської міської ради та витребування матеріалів кримінального провадження. Адже ці клопотання були вирішені районним судом відповідно до вимог статті 222 ЦПК України і зводяться до незгоди апелянтки із їх вирішенням. 
Апеляційний суд вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.
Згідно зі статтею 141 ЦПК України судові витрати у зв`язку з переглядом судового рішення перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 – 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , що подана її представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11 березня 2024 року.

Судді                                         А.П. Корніюк

                                                       І.В. П`єнта

                                                       О.І. Талалай