ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/5124/13-ц  Номер провадження 22-ц/814/65/24	Головуючий у 1-й інстанції Проценко Л.Г.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Триголов В.М.
Судді: Дорош А.І., Лобов О.А. 
Розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Косінцева Костянтина Вікторовича на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 09 березня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -
В С Т А Н О В И В:
У червні 2013 року представник ПАТ Державний ощадний банк України звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 172740,64 грн.
В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 07 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Державний ощадний банк України в особі філії Харківське обласне управління ВАТ Ощадбанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України, та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2437, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала грошові кошти у сумі 158000 грн. на споживчі потреби строком на 84 місяці зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 06 квітня 2015 року зі сплатою 15,5 відсотків річних за користування кредитом.
Проте , станом на 14.05.2013 року у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 172740,64 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачки.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 05.09.2013р. було задоволено позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 172740,64 грн., а також судовий збір у розмірі 1727,40 грн.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 16 жовтня 2019р. було скасовано заочне рішення та справу призначено до розгляду у загальному порядку.
Заява про перегляд заочного рішення мотивована тим, що кредитний договір було забезпечено іпотечним договором від 07.04.2008р., предметом якого виступав житловий будинок , укладений між банком та ОСОБА_1 . У 2009р. банк звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, і рішенням Харківського районного суду від 24.02.2011р. було звернуто стягнення на вказаний будинок та у 2016р. реалізовано через публічні торги. За домовленістю сторін, вартість предмета іпотеки складає 287300,00 грн., отже борг має бути погашений за рахунок предмета іпотеки. 
29 січня 2021р. представником позивача подано клопотання про зменшення позовних вимог, де зазначено, що в процесі розгляду спору банк отримав грошові кошти в розмірі 74009,10 грн., в зв`язку з чим розмір боргу зменшився на дану суму у зв`язку з чим банк просив стягнути з відповідачки залишок заборгованості за кредитом у розмірі 98731,54 грн. 
Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 09 березня 2021 року позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 98731 (дев`яносто вісім тисяч сімсот тридцять одна) грн. 54 коп. Стягнуто ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» понесені судові витрати у розмірі 1727 (одна тисяча сімсот двадцять сім) грн. 40 коп.
ОСОБА_1 , оскарживши рішення вказує, що ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» реалізував своє право на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №2437 від 07.04.2008 року укладеним з ОСОБА_1 шляхом реалізації предмету іпотеки , а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями що знаходиться на земельній ділянці 1200 кв.м.
Крім того, за домовленістю сторін вартість предмету іпотеки складала 287 300,00 грн., проте 06.07.2016 житловий будинок було реалізовано за 85 800 грн, 15.09.2016 грошові кошти в сумі 74 009,10 грн були перераховані на рахунок АТ «Ощадбанк» в рахунок погашення заборгованості Відповідача.
Також апелянт вказує , що оскільки заборгованість по кредиту складає 61 144,28 грн., а житловий будинок було реалізовано , та грошові кошти у розмірі 74 009 ,10 грн 15.09.2016 були перераховані АТ «Ощадбанк» то заборгованість є погашеною.
ОСОБА_1 просить скасувати рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 09 березня 2021 року , та ухвалити нове , яким відмовити АТ «Ощадбанк» у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму  для  працездатних осіб, крім тих, які не  підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,  розглядаються  судом  апеляційної інстанції без  повідомлення  учасників справи. 
Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.
07 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Державний ощадний банк України в особі філії Харківське обласне управління ВАТ Ощадбанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України, та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2437, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала грошові кошти у сумі 158000 грн. на споживчі потреби строком на 84 місяці зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 06 квітня 2015 року зі сплатою 15,5 відсотків річних за користування кредитом. Відповідно до п. 1.6 кредитного договору погашення кредиту та сплата процентів позичальником здійснюється ануїтет ними платежами в сумі 3150 грн. шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в установах ВАТ Ощадбанк не пізніше останнього робочого дня місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту. Остання сплата ануїтетного платежу здійснюється позичальником не пізніше 06 квітня 2015 року. Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. кредитного договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених договором та чинним законодавством, крім того, за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов`язався сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,04% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. (а.с.5-10)
Таблицею визначення сукупної вартості споживчого кредиту, що є додатком до кредитного договору, було встановлено, що кредит має погашатися щомісячними платежами з квітня 2008р. по квітень 2015р. в розмірі по 3093,38 грн. на місяць (а.с. 189-190)
15.04.2013 року Банк направив відповідачу вимогу щодо необхідності погасити заборгованість за кредитним договором, однак позичальником вона так і не була сплачена, у зв`язку з чим, як вбачається з наданого до суду розрахунку заборгованості, станом на 14.05.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 172740,64 грн., яка складається з наступного: 61144,28 грн. заборгованість за кредитом; 93048,27 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 17294,81 грн. прострочена заборгованість за відсотками; 1253,28 грн. нарахована сума пені за прострочення терміну повернення кредиту та відсотків. (а.с. 16)
07 квітня 2008р. між Відкритим акціонерним товариством Державний ощадний банк України в особі філії Харківське обласне управління ВАТ Ощадбанк та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір №3012 на забезпечення виконання ОСОБА_1 кредитного договору №2437 від 07.04.2008р. за пунктом 1.2 іпотечного договору, предметом іпотеки є житловий будинок АДРЕСА_1 . У пункті 1.4. іпотечного договору визначено вартість предмета іпотеки у 53461,00 грн. (а.с.85-86)
08.05.2009р. ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова було відкрито провадження у справі за позовом ВАТ Ощадбанк в особі філії Харківське обласне управління ВАТ Ощадбанк до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором. (а.с. 90)
01.09.2010р. ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом ВАТ Ощадбанк до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, було направлено за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області (а.с. 93)
24.02.2011р. Харківським районним суду Харківської області ухвалено заочне рішення, яким задоволено позов ВАТ Державний ощадний банк України в особі філії Харківське обласне управління ВАТ Державний ощадний банк України до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернуто стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 , як на предмет іпотеки за іпотечним договором №3012, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2437 від 07.04.2008р. на суму 172940,64 грн., шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів. (а.с. 94-96)
Під час виконавчого провадження ВП №28476652, шляхом електронних торгів 06.07.2016р. житловий будинок АДРЕСА_1 було реалізовано за 85800,00 грн., після чого, виконавче провадження закінчено. (а.с.98-103)
15.09.2016р. грошові кошти в розмірі 74009,10 грн. були перераховані на користь АТ «Ощадбанк» на погашення боргу ОСОБА_1 за виконавчим документом №2-2039 від 31.05.2011р. (а.с. 182)
Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» є правонаступником ПАТ «Державний ощадний банк України» «Ощадбанк», а також ВАТ «Державний ощадний банк України» (а.с. 195-252)
Згідно до розрахунку позивача, станом на 14 травня 2013 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором 172740,64 грн., що складається з заборгованості по кредиту 61144,28 грн., простроченої заборгованість за кредитом 93048,27 грн., прострочена заборгованість по відсоткам 17294,81 грн., нарахованої суми пені 1253,28 грн. (а.с. 50-51)
Згідно уточнених позовних вимог, заборгованість ОСОБА_1 станом на 29.01.2021р. складає 98731,54 грн. (а.с. 181-182)
Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку про неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, наслідком чого є утворена заборгованість, а також доведеністю недостатності отриманих від реалізації будинку коштів, які були спрямовані на погашення такої заборгованості, в зв`язку з чим стягнув заборгованість за кредитом.
Колегія суддів погоджується з вказаним судовим рішенням з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Так, сторонами не заперечується існування як кредитних правовідносин, так і існування заборгованості, на погашення якої було реалізовано заставний будинок відповідача.
Матеріалами справи доводиться, що будинок АДРЕСА_1 було реалізовано 06.07.2016 року шляхом проведення електронних торгів, за 85 800 грн.
Після закінчення виконавчого провадження по виконанню ВП №28476652 щодо реалізації будинку - 74009,10 грн. були зараховані на погашення боргу.
Відповідно до ч. 4 ст. 591 ЦК України якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 599 ЦК визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно наданої уточненої позовної заяви Банку, сума непогашеного боргу після реалізації житлового будинку становила 98 731,54 грн.
Аргументуючи свою апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на положення іпотечного договору , згідно яких , за домовленістю сторін вартість предмету іпотеки складає 287 300 грн., відповідно реалізацією предмету іпотеки можна зробити висновок , що ОСОБА_1 погасила заборгованість за кредитом.
Та згідно п.п.1.3 Договору , за домовленістю сторін вартість предмету іпотеки складає 287 300 грн. При цьому сторони погоджуються з тим , що вартість Предмету іпотеки , зазначена у цьому пункті договору є приблизною вартістю предмету іпотеки на момент передачі його у іпотеку . Реалізація предмета іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватися за цінами , що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти у порядку передбачену цим договором та чинним на момент реалізації законодавством. 
Вище вказаний іпотечний договір підписаний ОСОБА_2 , що сторонами не заперечується , оскаржений не був , недійсним також не визнавався ні в цілому,а ні в окремій частині .
Також ОСОБА_1 вказує , що якщо заборгованість по кредиту складає 61 144,28 грн, а грошові кошти перераховані на рахунок АТ «Ощадбанк» в рахунок погашення заборгованості в сумі 74 009,10 грн, то можна зробити висновок , що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором погашена .
Проте , апеляційний суд не може погодитися із таким твердженням скаржника, оскільки складові заборгованості ( заборгованість по кредиту, прострочена заборгованість за кредитом, прострочена заборгованість по відсоткам, нарахована пеня) передбачені умовами договору , укладеного між ОСОБА_1 та Банком №2437 від 07.04.2008 року.
Вказаний договір підписано ОСОБА_1 , оскаржений не був , недійсним не визнавався. Відтак , оскільки сторони узгодили умови надання кредитних коштів , відсутні підстави вважати , що ОСОБА_1 не несе обов`язку зі сплати всіх складових кредитного договору.
Посилання скаржника на відсутність конкретно запропонованих відповідачу Умов та Правил банківських послуг , відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про плату відсотків за користування кредитними коштами , пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту , суд апеляційної інстанції відхиляє, як такі що не відповідають даним спірним правовідносинам, що виникли між ОСОБА_1 та Банком після укладення кредитного договору №2437 від 07 квітня 2008 року.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких він дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. 367, ч.1 п. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Косінцева Костянтина Вікторовича – залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 09 березня 2021 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді:  А.І. Дорош

О.А. Лобов