УХВАЛА

02 лютого 2024 року                                                                                                
м. Київ
 
провадження № 51-4846 зно 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати  Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 28 квітня 2005 року та вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2004 року щодо нього,
встановив:
За вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2004 року  ОСОБА_4 , 1949 року народження, засуджено за пунктами 1, 2, 4, 6, 12 ч. 2  ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням положень ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
За статтею 257 КК України ОСОБА_4 виправданий.
Також цим вироком  ОСОБА_5 , 1959 року народження, засуджено за пунктами 1, 2, 4, 6, 11, 12, 13 ч. 2  ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263  КК України із застосуванням положень статей 70, 71 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
За статтею 257 КК України ОСОБА_5 виправданий.
ОСОБА_6 , 1983 року народження, засуджено за пунктами 1, 2, 4, 6, 12 ч. 2  ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України із застосуванням положень статті 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
За статтею 257 КК України ОСОБА_6 виправданий.
ОСОБА_7 , 1959 року народження, засуджено за частиною 3  статті 27, пунктами 6, 11, 12 ч. 2  ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням положень статей 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 16 років з конфіскацією майна.
За статтею 257 КК України ОСОБА_7 виправданий.
ОСОБА_8 , 1957 року народження, засуджено за пунктами 6, 11, 12 ч. 2  ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням положень             статті 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією майна.
За статтею 257 КК України ОСОБА_8 виправданий.
Ухвалою Верховного Суду України від 28 квітня 2005 року касаційні скарги засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 залишено без задоволення, а вирок колегії суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2004 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 - без зміни. Касаційні скарги засудженого         ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_13 задоволено частково.
Постановлено вирок щодо ОСОБА_6 змінити: пом`якшити йому покарання, призначене за пунктами 1, 2, 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, з довічного позбавлення волі з конфіскацією майна на 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 і ч. 4 ст. 187 КК України, постановлено вважати засудженим ОСОБА_6 до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України цим вироком поглинуто покарання, призначене ОСОБА_6 вироком Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 30 квітня 2004 року у виді 5 років позбавлення волі, і остаточно постановлено вважати засудженим ОСОБА_6 до 15 років позбавлення волі       з конфіскацією майна. Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з 05 листопада 2004 року.
Засуджений ОСОБА_4 29 січня 2024 року звернувся до касаційного суду з клопотанням про поновлення строку на оскарження за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 28 квітня 2005 рокута вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2004 року і заявою про перегляд за нововиявленими обставинамивказаних судових рішень щодо нього.
Перевіривши заяву засудженого, колегія суддів дійшла висновку про її повернення з огляду на таке.
Відповідно до положень частини 2 статті 459 КПКУкраїни нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Згідно з пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначається: найменування суду, до якого подається заява про перегляд; судове рішення, про перегляд якого за нововиявленими обставинами подається заява; обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Згідно з ч. 1 ст. 463 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.
Зі змісту заяви вбачається, що вона подана згідно зі статтею 459 КПК України і засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд за нововиявленими обставинами саме вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2004 року щодо нього.
Звернення ж до касаційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішень судів нижчих інстанцій не передбачено положеннями               статті 463 КПК України.
При цьому, засуджений, хоч і посилається в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 28 квітня 2005 року, однак за змістом його заяви вбачається, що він просить переглянути за нововиявленими обставинами вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2004 року та у прохальній частині просить скасувати вказаний вирок у частині призначеного покарання. Крім того, у прохальній частині заяви засуджений не порушує питання про перегляд рішення суду касаційної інстанції за нововиявленими обставинами.
Тобто, зміст цієї заяви фактично зводиться до оскарження вироку апеляційного суду, хоча у відповідності до вимог ч. 1 ст. 463 КПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини. В порушення вказаних норм кримінального процесуального закону,   ОСОБА_4 не вказав, коли конкретно він дізнався про обставини, які на його думку є нововиявленими, та що зумовило подання ним заяви лише у 2024 році.
Отже, неконкретизованість позиції засудженого, викладеної в заяві про перегляд вироку апеляційного суду за нововиявленими обставинами, позбавляє касаційний суд можливості розгляду цієї заяви.
Таким чином, зважаючи на положення ч. 1 ст. 463 КПК України, засуджений звернувся із заявою не до того суду, який, на його думку, першим допустив помилку внаслідок незнання про існування нововиявлених обставин.
Враховуючи викладене, заяву ОСОБА_4 необхідно повернути.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Законом України від 15 квітня        2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя визначена як тимчасово окупована та на ній встановлено особливий правовий режим з визначенням правового регулювання.
Положеннями частини 1 статті 12 цього Закону у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінено підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечено розгляд кримінальних проваджень, підсудних Апеляційному суду Автономної Республіки Крим та Апеляційному суду міста Севастополя, - Апеляційним судом міста Києва.
 
Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" було ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.
Так, Київський апеляційний суд розпочав роботу 03 жовтня 2018 року.
З огляду на визначену Указом Президента України територіальну юрисдикцію, що включає місто Київ, юрисдикція Київського апеляційного суду поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція Апеляційного суду міста Києва. 
 
Керуючись частиною 3 статті 464, статтями 429, 463, 462 КПК України, Суд
постановив:
 
Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 28 квітня 2005 року та вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2004 року щодо нього повернути разом із усіма доданими до неї матеріалами.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                    ОСОБА_3