П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/5000/23	

 	Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.                           Дата і місце ухвалення: 26.10.2023р., м. Миколаїв                                                                       	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій  області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області,  в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за № 143650005787 від 14.11.2022 року про відмову в перерахунку мені пенсії за віком за заявою від 08.11.2022 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області здійснити з 01.11.2022 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок про заробітну плату за № 05-03-45/262 від 12.08.2022 року за період з серпня 1988 року по вересень (включно) 1996 року, виданих адміністрацією м. Лєрмонтова, за періоди роботи в Лєрмонтовському управлінні будівництва з 22.08.1988 року по 01.10.1996 рік.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ГУ ПФУ в Донецькій області безпідставно не  врахувало довідки  про заробітну плату позивача за № 05-03-45/262 від 12.08.2022р року за період з серпня 1988 року по вересень (включно) 1996 року, виданих адміністрацією м. Лєрмонтова, за періоди роботи в Лермонтовському управлінні будівництва з 22.08.1988 року по 01.10.1996 рік, що призвело до відмови у призначенні пенсії.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 143650005787 від 14.11.2022 року про відмову в перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 . 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області  зарахувати ОСОБА_1  періоди роботи в Лермонтовському управлінні будівництва з 22.08.1988 року по 01.10.1996 рік, з урахуванням довідок про заробітну плату за № 05-03-45/262 від 12.08.2022 року за період з серпня 1988 року по вересень (включно) 1996 року, виданих адміністрацією м. Лєрмонтова, за періоди роботи в Лєрмонтовському управлінні будівництва з 22.08.1988 року по 01.10.1996 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області  повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 08.11.2022 року (зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000) з урахуванням наданої судом правової оцінки.  В решті позовних вимог  відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 26.10.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що надані позивачем довідки не підтвердженні первинними документами та підлягають  зустрічної перевірці законності їх видачі, разом з тим у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, дипломатичні відносини з державою агресором розірвано, тому  відповідач приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії діяв правомірно, оскільки надіслати запит до російської федерації для здійснення перевірки довідки про заробітну плату є неможливим.
Також,  не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області  подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 26.10.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що припинення участі в Угоді про гарантії  прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р. та, у  зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, дипломатичні відносини з державою агресором розірвано, що позбавляє можливості отримати необхідні для поновлення виплати пенсійні документи.
Крім того,  не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 26.10.2023р. в частині зобов`язання ГУПФУ в Миколаївській області зарахувати періоди роботи та повторно розглянути заяву  позивача, а також в частині відмови задоволенні позовних вимог про зобов`язання здійснити перерахунок  пенсії, просив прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов в редакції позовних вимог викладених в позовній заяві.
Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав ГУПФУ в Миколаївській області  зарахувати до стажу позивача стаж роботи за період з 22.08.1988 р. по 01.10.1996 р., оскільки зазначене питання не було предметом звернення до суду з цим позовом та взагалі позивач зазначає, що зазначений період роботи відповідачем враховано до стажу роботи позивача.
Також, позивач не погоджується з рішенням суду  в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії, оскільки вважає, що такий спосіб захисту є не ефективним та може призвести до повторного звернення до суду з новим позовом.
21.11.2023 р. до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу ГУПФУ в Донецькій області, в якому зазначає, що звернувся з заявою про перерахунок пенсії 08.11.2022 р., тобто до того, як була прийнята постанова КМУ від 29.11.2022 р. №1328 про вихід з Угоди про гарантії  прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р., а тому просить у задоволенні апеляційної скарги   ГУПФУ в Донецькій області відмовити.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Страховий стаж позивача складає  42 роки 9 місяців 25 днів, з яких 8 років 1 місяць 10 днів період роботи з 22.08.1988 р. по 01.10.1996 р. в Лєрмонтовському управління будівництві були с згідно роздруківки форми РС-право  пенсійної справи позивача (а.с.16).
08.11.2022 року позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії (60 місяців до 01.07.2000 року) з урахуванням зарплати в Лєрмонтовському управлінні будівництва в період з 22.08.1988 року по 01.10.1996, надавши архівні довідки до ГУ ПФУ в Миколаївській області.
Згідно п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі – Порядок 22-1), після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, для здійснення виплати пенсії.
Заява позивача від 08.11.2022 року відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась ГУ ПФУ в Донецькій області, яким 14.11.2022 року винесено рішення №143650005787 про відмову в перерахунку пенсії за віком.
Підстава відмови: неможливість надіслати запит для здійснення перевірки довідки про заробітну плату до російської федерації в зв`язку з веденням воєнного стану в України, на період якого з державою-агресором розірвано дипломатичні відносини та листування зупинено.
Не погоджуючись із таким рішенням про відмову у здійсненні перерахунку пенсії,  позивач звернувся до суду із даним позовом.
Приймаючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1058-IV)).
Закон України Про пенсійне забезпечення № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.
Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У відповідності до абзацу другого підпункту 3, пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Постанова Пенсійний фонд № 22-1 від 25.11.2005), за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Як вбачається з матеріалів справи  позивачем  до заяви про  перерахунок пенсії (60 місяців до 01.07.2000 року) було надано архівні довідки за період з 22.08.1988 року по 01.10.1996 року (а.с.20-23).
Колегія суддів звертає увагу, що зазначені довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 05-03-45/261, № 05-03-45/262 від 12.08.2022 року містять штампи підприємства, підписи посадових осіб та засвідчена печаткою підприємства із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано.
Отже вказані довідки видані у повній відповідності із вимогами Порядку №22-1.
Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянтів, а саме ГУПФУ в Донецькій області та ГУПФУ в Миколаївській області  про неможливість проведення перевірки довідок про заробітну плату, оскільки неможливість її проведення не повинно покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки така обставина не пов`язана з його волею.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 23.01.2018 року у справі № 583/392/17, від 20.03.2018 року у справі № 527/1655/17.
Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно п. 4.3. Порядку 22-1, рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків в органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про перерахунок пенсії та перевірки відповідності змісту довідки первинним документам.
Разом з тим, відповідач має право та зобов`язаний його реалізувати у випадку обґрунтованих сумнівів щодо достовірності тих чи інших документів.
В своєму рішенні про відмову в перерахунку пенсії від 14.11.2022 р. №143650005787 ГУ ПФУ в Донецькій області зазначає, що надані  довідки не підтверджені первинними документами та підлягають  перевірці законності їх видачі.
Однак,  колегією суддів встановлено, що  зазначені вище довідки видані на підставі відомостей по нарахуванню заробітної плати, що містяться в архіві фонду та, крім того, вказаний період роботи, що вказаний у довідці про заробітну плату для обчислення пенсії, підтверджується записами у трудовій книжці з посиланням на дату та номер наказів про прийняття, звільнення, що скріплені печаткою підприємства, а також зазначений період роботи позивача  врахований Пенсійним Фондом України в страховий стаж згідно роздруківки форми РС-право  пенсійної справи позивача, що спростовує доводи викладені в рішенні відповідача про не підтвердження таких відомостей первинними документами. 
У свою чергу предметом доказування у даній справі є встановлення, зокрема того, чи діяв відповідач обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Суд вказує, що позивач не може бути позбавлений свого права на пенсійне забезпечення, через те, відповідач не має можливості провести перевірку довідок про періоди роботи позивача, оскільки перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Тобто, неможливість відповідачем перевірити обґрунтованість видачі документів підприємствами, установами та організаціями не може бути підставою для неврахування зазначених документів при призначенні та виплаті мені пенсії. Виключно встановлення факту подання недостовірних відомостей, а не виникнення сумнівів і проведення перевірки, є підставою для неврахування поданих мною документів.
До того ж, неможливість провести управлінням Пенсійного фонду перевірку відповідності запису довідки первинним документам через події, що пов`язані з повномасштабною війною, не може покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідка видана належним органом та містить усі необхідні реквізити та відомості. 
Також, колегія суддів не приймає доводи, викладених в апеляційних скаргах відповідачів про вихід з Угоди про гарантії  прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р., оскільки позивач з заявою про перерахунок пенсії звернувся 08.11.2022 р., а  постанова КМУ №1328 про вихід з Угоди прийнята 29.11.2022 р., тобто позивач звернувся до пенсійного фонду  до того, як була прийнята постанова.
Подібні правові висновки були відображені у правовідносинах щодо врахування при призначенні та обчисленні пенсії довідок, виданих підприємствами, які знаходяться на непідконтрольній українській владі території (справи №583/392/17, №234/3038/17, №360/1628/17).
Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008 року, п. 59 рішення у справі “Мельниченко проти України” від 19.10.2004 року, п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011 року, п. 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 року тощо. 
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
На сьогоднішній день законодавством не врегульовано порядок надання та використання інформації, яка необхідна для підтвердження відповідачу мого права на перерахунок пенсії, коли доступ до такої інформації відсутній з причин, що не залежать від його волі. Через законодавчу прогалину не забезпечується захист прав громадян.
Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах “Пічкур проти України”, “Ілашку та інші проти Молдови та Росії” як джерело права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення   № 143650005787 від 14.11.2022 року про відмову в перерахунку пенсії є законним та скасуванню не підлягає, доводи апеляційних скарг ГУ ПФУ в  Донецькій області та ГУ ПФУ в Миколаївській області, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на не правильному тлумаченні норм права.
В свою чергу колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  з метою захисту порушеного права позивача, необхідно зобов`язати відповідача зарахувати позивачу незарахований період роботи  в  Лермонтовському управлінні будівництва з 22.08.1988 року по 01.10.1996 року згідно довідок про заробітну плату за № 05-03-45/262 від 12.08.2022 року, що дає право перерахунку пенсії, оскільки зазначене не є предметом позову.
Колегією суддів встановлено, що звертаючись до суду позивач просив скасувати рішення про відмову у здійсненні перерахунку пенсії та просив зобов`язати відповідача провести перерахунку на підставі наданих архівних довідок про заробітну плату, однак питання врахування такого періоду роботи в стаж позивача не є спірним у цій справі, при цьому згідно роздруківки форми РС-право  пенсійної справи позивача  зазначений період врахований   відповідачем, а тому  суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав ГУ ПФУ в Миколаївській області  зарахувати до періоду роботи позивача стаж роботи за період з 22.08.1988 р. по 01.10.1996 р., а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 в цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Також, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині зобов`язання  Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області  повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 08.11.2022 року та вважає за необхідне зазначити наступне.
Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. 
Відповідно до ч.4 ст. 245 КАС України суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. 
Стаття 13 Європейської конвенції з прав людини,  яка відповідно до ст.7 КАС України є джерелом права, які застосовуються судом,  вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).
Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації.
При цьому, колегія суддів враховує, що органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020р. №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.
В даному випадку заява позивача про перерахунок пенсії за принципом екстериторіальності була передана ГУ ПФУ в Донецькій області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії, яке оскаржується в рамках даної справи.
Відтак, відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду – ГУ ПФУ в Донецькій області, а тому саме на нього має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача.
Отже належним способом відновлення порушеного права позивача в даному випадку буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.11.2022 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок про заробітну плату за № 05-03-45/262 від 12.08.2022 року за період з серпня 1988 року по вересень (включно) 1996 року, виданих адміністрацією м. Лєрмонтова, за періоди роботи в Лєрмонтовському управлінні будівництва з 22.08.1988 року по 01.10.1996 рік.
Таким чином, враховуючи, що суд  першої інстанції помилково дійшов висновку про вихід за межі позовних вимог та як наслідок зобов`язав ГУПФУ в Миколаївській області врахувати позивачу до стажу період роботи, а також відмовив в задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, а тому колегія суддів зазначає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Оскільки при вирішенні спору судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи та допущено порушення норм процесуального права, тому,  відповідно до п.1, п.4 ч.1 статті 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції задовольняє таку скаргу, скасовує рішення суду першої інстанції, з ухваленням по справі нового судового рішення.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 України, колегія суддів, -          
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області  зарахувати ОСОБА_1  періоди роботи в Лермонтовському управлінні будівництва з 22.08.1988 року по 01.10.1996 рік, з урахуванням довідок про заробітну плату за № 05-03-45/262 від 12.08.2022 року за період з серпня 1988 року по вересень (включно) 1996 року, виданих адміністрацією м. Лєрмонтова, за періоди роботи в Лєрмонтовському управлінні будівництва з 22.08.1988 року по 01.10.1996 року, в частині  зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області  повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 08.11.2022 року (зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000) з урахуванням наданої судом правової оцінки та в частині відмови в задоволенні позовних вимог - скасувати.  
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.11.2022 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок про заробітну плату за № 05-03-45/262 від 12.08.2022 року за період з серпня 1988 року по вересень (включно) 1996 року, виданих адміністрацією м. Лєрмонтова, за періоди роботи в Лєрмонтовському управлінні будівництва з 22.08.1988 року по 01.10.1996 рік.
В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року – залишити  без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, вул. Генерала Батюка, 8, м. Слов`янськ, Донецька область, 84100, код ЄДРПОУ 13486010) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за  подання апеляційної  скарги у розмірі 1610,40 грн. (одна тисяча шістсот десять гривень 40  копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
                                                            Повний текст судового рішення виготовлений 16 січня 2024  року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова
Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов
                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук