УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 березня 2024 року
м. Київ
Справа № 371/1054/21
Провадження № 51-363 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Миронівського районного суду Київської області від 24 травня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року, 
у кримінальному провадженні за обвинуваченням 
ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Миронівського районного суду Київської області від 24 травня 2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, за ч. 4 ст. 296 К України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. 
На підставі положень ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим  ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Початок строку відбування покарання  ОСОБА_5 вирішено рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 05 травня 2023 року.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 завдану кримінальними правопорушеннями матеріальну шкоду в сумі 41 655 грн 54 коп. та моральну шкоду в сумі 150 000 грн, всього 191 655 грн 54 коп. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 25 липня 2021 року, в період часу з 15.00 до 18.00 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, в ході спільного вживання алкогольних напоїв в компанії трьох малознайомих осіб на літній альтанці біля магазину « Юлія », розташованої за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Владиславка, вул. Центальна, 281 , між  ОСОБА_5 та ОСОБА_6  виникла сварка, в ході якої останній вдарив долонею руки по потилиці ОСОБА_5 , який, будучи обуреним його поведінкою, з метою порушення спокійного відпочинку указаних осіб та помсти за спричинену образу, вирішив заподіяти їм тілесні ушкодження, заручившись підтримкою товариша ОСОБА_7 
25 липня 2021 року, приблизно о 18 год. 30 хв.,  ОСОБА_5 прибув за місцем перебування ОСОБА_7 та, достовірно знаючи, що в автомобілі марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , зберігається належна останньому дерев`яна бейсбольна бита, вирішив її тимчасово позичити з метою порушення спокійного відпочинку осіб, з якими вживав спиртне, та з метою заподіяння нею тілесних ушкоджень ОСОБА_6 й іншим особам з його компанії, у випадку вчинення ними опору при нанесенні ним тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
У подальшому того ж дня о 18 год. 45 хв. ОСОБА_5 разом зі  ОСОБА_7 на належному йому автомобілі прибув до літньої альтанки магазину « Юлія » та, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в громадському місці, діючи умисно, з особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок в частині забезпечення нормальних умов відпочинку та спільного проведення часу іншими громадянами, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи намір порушити спокійний відпочинок осіб, з якими вживав спиртне, демонстративно зневажаючи встановлені у суспільстві правила поведінки, прагнучи самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, використовуючи дерев`яну бейсбольну биту, яку ОСОБА_5 заздалегідь заготовив та привіз з собою для нанесення тілесних ушкоджень, тримаючи її у руках, наніс удар по столу відпочиваючих та невідкладно, з наміром на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 наніс останньому вказаним предметом удар у ліву скроневу частину голови. 
Внаслідок цього він спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді відкритої краніо-фаціальної травми з забоєм м`яких тканин голови, перелом кісток склепіння та основи черепа, кісток лицьового черепа; крововиливів під оболонки головного мозку; забоїв головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 втратив свідомість та був госпіталізований до реанімаційного відділення Білоцерківської міської лікарні № 2 .
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни. 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник  ОСОБА_4 в інтересах засудженого  ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, його явну несправедливість через суворість, просить змінити оскаржувані судові рішення в частині призначеного покарання й на підставі положень ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.
На обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що суди, призначаючи  ОСОБА_5 покарання, не в повній мірі врахували ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про його особу, а також те, що він вину визнав, щиро розкаявся, частково відшкодував завдану шкоду в розмірі 10 000 грн та повністю визнав заявлений потерпілим цивільний позов.
Також судами не враховано, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, сам виховує малолітню дочку, умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту не порушував, будь-яких зауважень від центру пробації не надходило, стягнень не має. 
Зазначає, що суди не врахували дійсних обставин скоєного кримінального правопорушення, оскільки під час спільного вживання алкогольних напоїв між потерпілим та засудженим виникла сварка, в ході якої саме потерпілий вдарив засудженого рукою в потилицю, чим спровокував подальші неправомірні дії ОСОБА_5 .
На думку захисника, вказані обставини є достатніми підставами для пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання. Вважає, що апеляційний суд формально погодився з висновками суду першої інстанції щодо призначеного покарання і належним чином доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника не проаналізував. 
Мотиви суду
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії оскаржуваних судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду щодо доведеності винуватості  ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень та кримінально-правова оцінка його діяння за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України у касаційній скарзі не оспорюються. 
Стосовно доводів захисника щодо суворості призначеного  ОСОБА_5 покарання, можливості його звільнення від відбування покарання на підставі положень ст. 75 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Відповідно до положень ст. 50 КК Українипокарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. 
Згідно з вимогами ст. 65 КК Україниособі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її  виправлення та попередження нових правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. 
При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.
Статтею 75 КК України передбачено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429  цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вирішення судом питання про призначення  ОСОБА_5 покарання, а також щодо неможливості звільнення його від відбування покарання з випробуванням, ґрунтується на наведених вимогах закону. 
Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких, ступінь їх суспільної небезпеки; дані про особу винного, який раніше не судимий, частково відшкодував потерпілому завдану шкоду, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні дитину. Також судом було враховано думку потерпілого ОСОБА_6 , який наполягав на призначенні ОСОБА_5 суворого покарання. 
Крім цього, судом враховано обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття обвинуваченого. Обставиною, яка обтяжує покарання, судом визнано вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння.
Враховано судами й обставини, за яких було вчинено кримінальні правопорушення, а також агресивна поведінка ОСОБА_5 , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, відкрито нехтуючи правилами суспільної моралі, порушуючи громадський порядок, ігноруючи найвищу цінність суспільства - життя та здоров`я людини, дерев`яною битою, яку заздалегідь привіз з собою, наніс удар в область голови потерпілого, заподіявши йому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння. 
Судами також взято до уваги досудову доповідь Первомайського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, згідно з якою існує середній ризик повторного вчинення ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення, а ризик його небезпеки для суспільства оцінений як високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.
Суд першої інстанції, проаналізувавши та надавши оцінку указаним обставинам, зробив висновок про неможливість виправлення ОСОБА_5 без його ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкцій ч. 1 ст. 121 та ч. 4 ст. 296 КК України, й з урахуванням положень                ст. 70 КК України остаточно призначив покарання у виді 5 років позбавлення волі, належним чином мотивувавши своє рішення.
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку за апеляційними скаргами обвинуваченого та захисника  ОСОБА_4 в інтересах  ОСОБА_5 , яка за змістом і доводами здебільшого є аналогічною доводам касаційної скарги захисника ОСОБА_4 , обґрунтовано спростував доводи апеляційної скарги. Зокрема, апеляційним судом взято до уваги наслідки, які настали від вчиненого кримінального правопорушення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Колегія суддів касаційного суду убачає, що покарання  ОСОБА_5  призначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових правопорушень, відповідає вимогам ст. 65 КК України, принципам індивідуалізації та справедливості покарання. 
Стосовно доводів захисника про неналежне урахування судом даних про особу винного, зокрема те, що ОСОБА_5 умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту не порушував, будь-яких зауважень від центру пробації не надходило, стягнень не має, колегія суддів не вбачає їх такими, що ставлять під сумнів обґрунтованість оскаржуваних рішень в частині призначення покарання.
Підстав для пом`якшення покарання, а також підстав вважати призначене                ОСОБА_5 покарання явно несправедливим внаслідок суворості, не вбачається. 
Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника та доданих до неї копій судових рішень не убачається підстав для її задоволення, згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Миронівського районного суду Київської області від 24 травня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року. 
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                   ОСОБА_3