КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
Справа №755/8936/23                                      Головуючий у 1 інстанції: Галаган В.І.
Провадження №22-ц/824/817/2024                Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
05 березня 2024 року                                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                         Гаращенка Д.Р.
суддів                                                    Олійника В.І., Сушко Л.П.,
при секретарі                                        Дуб С.І. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 липня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» про усунення перешкод у користуванні машиномісцем,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Столичний комфорт» про усунення перешкод у користуванні машиномісцем.
Просила зобов`язати  ТОВ «Столичний комфорт» усунути перешкоди у користуванні належного ОСОБА_1 машиномісця АДРЕСА_1 , шляхом надання активного електронного ключа доступу (пульт від шлагбаума), а також зобов`язати найняту відповідачем охоронну компанію надавати позивачу безперешкодний доступ до машиномісця.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником машиномісця № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав № М4.24/А087-2-Г1 від 18.12.2020 року, Додаткової угоди № 1 від 30.08.2022 року до Договору купівлі-продажу майнових прав № М4.24/А087-2-Г1 від 18.12.2022 року та Актів приймання-передачі. Разом з тим, позивач не має доступу до свого машиномісця, доки не укладе договір з експлуатуючою організацією ТОВ «Столичний комфорт». Однак умови запропонованого відповідачем договору для позивача є неприйнятними, та позивач вимагала припинити чинити їй перешкоди у користуванні власним майном, що не виконано відповідачем, тому позивач вимушена була звернутись з даним позовом до суду.
 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 липня 2023 року позов задоволено частково. 
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належним їй на праві власності машиномісцем НОМЕР_2, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом надання активного електронного ключа доступу (пульт шлагбаума).
В іншій частині позову відмовлено.
 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, 14 серпня 2023 року ТОВ «Столичний комфорт» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.07.2023 року по справі № 755/8936/23 в частині задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належним їй на праві власності машиномісцем НОМЕР_2, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом надання активного електронного ключа доступу (пульт шлагбаума) та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що об`єктом купівлі по Договору купівлі-продажу майнових прав № М4.24/А087-2-Г1 від 18.12.2020 року, є окреме машиномісце з чітким визначенням його номеру та загальною площею. Будь які згадки, що додатково до машиномісця продається (передається в користування) активний електронний ключ доступу (пульт шлагбаума) відсутні.
Вказує, що у відповідності до п. 5.5. рамочного Договору купівлі - продажу майнових прав саме на Покупця покладається зобов`язання щодо укладення в 10-ти денний термін з моменту отримання права власності на машиномісце з експлуатуючою організацією (на умовах організації) договорів щодо утримання машиномісця.
   В той же час, судом першої інстанції, неправомірно визнано як докази порушення права користування власністю факт відмови позивача від підписання договорів на обслуговування машиномісця, надання послуг з охорони тощо.
Окрім того, при частковому задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вирішив зобов`язати Відповідача не чинити перешкод в користуванні машиномісцем шляхом надання електронного ключа доступу (пульт шлагбаума).
Судом не враховано, що електронний ключ доступу (пульт шлагбаума) не є предметом Договору купівлі - продажу майнових прав, що укладений позивачем, позивач відмовляється укладати відповідні договори на утримання своєї власності, а отже відповідно відсутні будь-які договірні відносини, щодо безоплатної передачі Позивачу пульту від шлагбаума.
 Судом першої інстанції визначено, що введення загального режиму доступу до загального майна не повинно призводити до обмежень прав власників машиномісця. Безперешкодний доступ рівноправно повинен бути забезпечений всім власникам шляхом забезпечення електронними ключами, з огляду на наявність єдиного в`їзду до машиномісць, що не позбавляє обов`язку власників/користувачів машиномісця на оплату електронного ключа.
Проте, суд першої інстанції задовольняючи цю позовну вимогу, не ставиться питання перед позивачем щодо відшкодування вартості електронного ключа та подальшу участь в утриманні системи контролю доступу до будівлі паркінгу.
Крім того, судом не досліджено можливість вільного проходу до машиномісця позивача іншим шляхом, окрім заїзду до будівлі паркінгу.
Як зазначає позивач в своїх позовній заяві, в неї є безперешкодна можливість самостійно піднімати шлагбаум для проїзду до будівлі паркінгу.
01 березня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшли пояснення ОСОБА_1 .
У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечувала проти апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи по суті, причини неявки суду не повідомили. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
 
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд прийшов до наступного.
 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником машиномісця № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав № М4.24/А087-2-Г1 від 18.12.2020 року, Додаткової угоди № 1 від 30.08.2022 року, що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав від 06.01.2023 року. (а.с. 7)
ТОВ «Столичний комфорт» надано ОСОБА_1 проект Договору про компенсацію (відшкодування) витрат на охорону для забезпечення потреб в охороні громадського порядку, контролю за територією паркінгу та для забезпечення дотримання режиму доступу у приміщення паркінгу по АДРЕСА_3 ; проект Договору щодо технічного обслуговування паркінгу; проект Договору про компенсацію (відшкодування) витрат на охорону. (а.с. 8-17)
Згідно Листа ТОВ «Столичний комфорт» від 29.03.2023 року, Товариство не погоджується на правки до Договорів, запропоновані ОСОБА_1 , та запропоновано укласти редакцію Договорів, що вже надані ОСОБА_1 (а.с. 19)
06.04.2023 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Столичний комфорт» із вимогою припинення порушення її права власності щодо машиномісця№ НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 20)
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність вимог позивача ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача ТОВ «Столичний комфорт» усунути перешкоди у користуванні належного позивачу на праві власностімашиномісця АДРЕСА_1 , шляхом надання позивачу активного електронного ключа доступу (пульт шлагбаума), - оскільки було встановлено, що машиномісце№ НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 є власністю позивача, яке обмежене шляхом встановлення відповідачем шлагбауму на в`їзді до будівлі паркінгу, тобто право власника на безперешкодне користування своєю власністю -  місцем для індивідуального зберігання автотранспортного засобу відповідачем обмежене, тому підлягає захисту у заявлений позивачем спосіб.
Крім того, суд першої інстанції визнав безпідставною вимогу позивача про зобов`язання найнятої відповідачем охоронної компанії надати позивачу безперешкодний доступ до машиномісця, оскільки позивачем не зазначено назви охоронної компанії, не пред`явлено до такої компанії позовні вимоги, не визначено компанію в якості відповідача, що позбавляє суд можливості встановити обсяг порушених прав та законних інтересів позивача в цій частині вимог.
 
Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В даному випадку позивачем надано до суду докази на підтвердження того, що він є власником паркомісця, у користуванні яким йому чиняться перешкоди відповідачем, яким у свою чергу вказані обставини не були спростовані у суді першої інстанції.
Захист права власності - це сукупність передбачених законом цивільно-правових засобів, які, по-перше, гарантують нормальне господарське використання майна (тобто вони забезпечують захист відносин власності в їх непорушеному стані), по-друге, - застосовуються для поновлення порушених правовідносин власності, для усунення перешкод, що заважають їх нормальному функціонуванню, для відшкодування збитків, які заподіяні власнику.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
З врахуванням наведених положень законодавства власник має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає йому користуватися і розпоряджатися своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом. Позивачем за негаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого перебуває річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.
Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30 липня 2019 року у справі № 926/3881/17.
Залежно від характеру посягання на права власника і змісту захисту, який надається власнику, виділяються речово-правові та зобов`язально-правові засоби захисту права власності.
Речові засоби захисту права власності та інших речових прав покликані захищати ці права від безпосереднього неправомірного впливу будь-яких осіб. До речово-правових позовів належать: вимоги до незаконного володільця про витребування майна (віндикаційний позов); вимоги власника щодо усунення порушень права власності, які не пов`язані з володінням (негаторний позов); вимоги власника про визнання права власності.
Предметом негаторного позову є вимога власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися та розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою для звернення з негаторним позовом є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне чинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову щодо зобов`язання ТОВ «Столичний комфорт» усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належним їй на праві власності машиномісцем НОМЕР_2, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .
 
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що електронний ключ доступу (пульт шлагбаума) не є предметом Договору купівлі - продажу майнових прав, позивач відмовляється укладати відповідні договори на утримання свої власності, а отже відповідно відсутні будь-які договірні відносини, щодо безоплатної передачі позивачу пульту від шлагбаума, колегія суддів визнає обґрунтованими.
Зокрема, судом першої інстанції визначено, що введення загального режиму доступу до загального майна не повинно призводити до обмежень прав власників машиномісця; безперешкодний доступ рівноправно повинен бути забезпечений всім власникам шляхом забезпечення електронними ключами, з огляду на наявність єдиного в`їзду до машиномісць, що не позбавляє обов`язку власників/користувачів машиномісця на оплату електронного ключа.
Задовольняючи вимогу про надання активного електронного ключа доступу (пульт шлагбаума), суд першої інстанції не врахував ту обставину, що у даному випадку не відбувається відшкодування вартості електронного ключа, а договірні відносини щодо безоплатної передачі позивачу пульту від шлагбаума відсутні, а тому в даній частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і спростовані зібраними у справі доказами та не впливають на правильність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. 
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Столичний комфорт» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання надати активний електронний ключ доступу (пульт шлагбаума) скасуванню.
Керуючись   ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 липня 2023 року в частині зобов`язання надати активний електронний ключ доступу (пульт шлагбаума) скасувати.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Повний текст виготовлено 13 березня 2024 року.
 
Головуючий                                                                                       Д.Р. Гаращенко
 
Судді                                                                                                   Л.П. Сушко
 
                                                                                                             В.І. Олійник