ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 679/1044/23
Провадження № 22-ц/4820/516/24

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 грудня 2023 року (суддя Стасюк Р.М.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди,
в с т а н о в и в :
У серпні 2023 року ОСОБА_1  звернувся в суд із позовом доОСОБА_2 про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував, що 27.04.2023 року між ним та відповідачем, як адвокатом було досягнуто усної домовленості про надання правової допомоги при проведенні експертизи «Львівським обласним бюро судово-медичної експертизи». На виконання домовленості він сплатив на банківську картку ОСОБА_2 2500 грн., а 3800 грн. передав готівкою. В травні на його вимогу адвокат Рощук А.О. надав квитанцію (довідку) про отримання коштів. Оскільки адвокат належним чином свої зобов`язання за усним договором про надання правової допомоги не виконав, вважає, що з останнього підлягають стягненню сплачені грошові кошти в сумі 6300 грн., а також завдана йому моральна шкода розмір якої оцінює у 2000 грн.
Із урахуванням викладеного, а також заяви про збільшення позовних вимог позивач просив суд стягнути 6300 грн. матеріальної шкоди, та 4500 моральної шкоди.
Заочним рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 грудня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог позивачем. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та неправильне застосування норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не повно з`ясовано обставини справи та не враховані докази надані позивачем щодо отримання відповідачем 6300 грн., порушення його прав на правову допомогу як особи з інвалідністю, не вирішення відповідачем болючого для позивача питання, чим порушив його конституційні права. Також суд першої інстанції не розглянув клопотання позивача щодо накладення штрафу на відповідача у зв`язку із його неявкою у судове засідання.
Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників по справі не надходило.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права. 
Згідно з п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Судом встановлено, що 08 серпня 2018 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000172 від 08.08.2018 року, що підтверджується інформацією з Єдиного Реєстру Адвокатів України.
Відповідно до поданої позивачем копії квитанції (довідки) від 28.05.2023 року, підписаної ОСОБА_2 , ТОВ «Юридична компанія «ЮРХЕЛП» отримано 6300 гривень в якості оплати за надані послуги з правової допомоги для ОСОБА_3 у справі про проведення судово-медичної експертизи. 
У повідомленні №3212/121/124/111-2023 від 21.08.2023 року ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області зазначено, що звернення ОСОБА_1 про те, що адвокат Рощук А.О. неналежно надав послуги з правової допомоги зареєстровано ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» за №2555 від 07.08.2023 року. В ході проведення перевірки стало відомо, що в даному випадку вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, які вирішуються не інакше як у судовому порядку.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Згідно зі статтею 1 Закону договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі; договір про надання правничої допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правничої допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк.
До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону).
За своєю правовою природою договір про надання правничої допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина п`ята статті 626 ЦК України).
Отже, договір про надання правничої допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним.
Як передбачено ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Згідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
В силу п. 4 ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ, роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше. 
Аналіз положень ст. 48 ЦПК України свідчить про те, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.
Обґрунтовуючи своє звернення до суду, ОСОБА_1 надав до суду копію квитанції (довідки) від 28.05.2023 року, підписаної ОСОБА_2 , з якої вбачається ТОВ «Юридична компанія «ЮРХЕЛП» отримано 6300 грн. в якості оплати за надані послуги з правової допомоги для ОСОБА_1 у справі про проведення судово-медичної експертизи. 
З огляду на зазначене, по справі що переглядається спір виник з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв`язку з ненаданням послуг між позивачем та ТОВ «Юридична компанія «ЮРХЕЛП».
Тобто спірні правовідносини виникли з приводу надання послуги з правової допомоги для  ОСОБА_1  у справі про проведення судово-медичної експертизи, в якості оплати яких саме, ТОВ «Юридична компанія «ЮРХЕЛП» отримано 6300 гривень і останнє є безпосередніми учасниками цих правовідносин. 
Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у справі співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 756/2298/18 (провадження № 61-3976св21) вказано, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється у порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
У справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом обставини справи, підтверджують, що цей спір виник між ОСОБА_1  та ТОВ «Юридична компанія «ЮРХЕЛП». Однак, ТОВ «Юридична компанія «ЮРХЕЛП» у порушення положень ЦПК України, не були залучені до участі у справі в якості відповідача (співвідповідача).
Розглядаючи справу, суд першої інстанції в порушення ч.5 ст.12, ст.51 ЦПК України не вирішив питання про можливість залучення до участі у справі ТОВ «Юридична компанія «ЮРХЕЛП» як відповідача (або співвідповідача), що унеможливлює правильне вирішення спору.
Оскільки заміна неналежного відповідача або залучення іншої особи в якості співвідповідача передбачає розгляд справи спочатку на стадії розгляду справи судом першої інстанції, апеляційний суд вказаних порушень усунути не може, так як спір між належними сторонами попередньо повинен розглядатись судом першої інстанції.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, на зазначене уваги не звернув, дійшов висновку щодо відмови у задоволенні, однак не з тих підстав, у зв`язку з чим мотивувальна частина рішення підлягає зміні в редакції даної постанови.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено у зв`язку з порушенням норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, колегія суддів не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам апеляційної скарги.
Так як апеляційним судом змінено тільки мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, у зв`язку з порушенням норм процесуального права, тому підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 376 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд – 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 грудня 2023 року змінити виклавши мотивувальну частину в редакції даної постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді                                                                                Т.О. Янчук

       Л.М. Грох

       О.І. Ярмолюк