ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року	Львів	Справа № 380/21967/23 пров. № А/857/25867/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                  Обрізко І.М., 
суддів                                                                        Іщук Л.П.,  Шинкар Т.І.,
за участю секретаря судового засідання              Хомин Ю.Є.,
за участю представника позивача                           Михайлишиної Л.М.,
за участю представника відповідача                    Флис Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року, прийняту суддею Клименко О.М. у м. Львові, повний текст складено 07.12.2023 у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Кемікалз» до Львівської митниці про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

                                                            встановив:

ТОВ «Прайм Кемікалз» (надалі –ТОВ, позивач) звернулося із позовом до Львівської митниці (надалі – відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів  від 03 липня 2023 № UA209000/2023/100381/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/001788.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд зазначив, що на підтвердження витрат на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України, позивач надав митому органу: договір-заявку одноразового перевезення вантажу від 15 червня 2023 № 01/1506; довідку про транспортні витрати від 23 червня 2023; міжнародну автотранспортну накладну CMR від 21 червня 2023 А № 037209; рахунок-фактуру від 03 липня 2023 № Г-00000716. 
Усі перераховані документи містять однакові дані та інформацію щодо послуг перевезення товару. 
Суд звернув увагу на те, що пунктом 4.4 договору (Контракту) поставки від 20 лютого 2023 № NSA20230220 передбачено, що ціна товару включає вартість тари та маркування товару, а також в окремих випадках може включати і вартість доставки.
Відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України у разі поставки товару у зворотній тарі у графі митної декларації «37. Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32».
Однак у вказаній графі митної декларації № 23UA209230069604U6 позивачем зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару).
Наведене вказує на відсутність особливостей переміщення товару, визначених згаданим Класифікатором.
При цьому жодних спеціальних умов щодо пакування товару інвойсами, наданими позивачем, не передбачалось.
З поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню декларантом з метою визначення митної вартості товару і не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.
Суд звернув увагу на те, що оскаржуване рішення не містить жодних пояснень щодо зроблених контролюючим органом коригувань на обсяги партій ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. Такі обставини вказують на необґрунтованість спірного рішення при визначенні митної вартості за другорядним (резервним) методом.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Львівська митниця подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що обов`язок доведення заявленої у митній декларації митної вартості лежить на декларантові. При цьому для підтвердження заявленої митної вартості декларант зобов`язаний подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Такої ж позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 31.03.2020 по справі №804/46595/18.
Згідно наданих декларантом документів, зокрема довідка про надання транспортно- експедиційних послуг від 23.06.2023 б/н не містить відомостей щодо згаданих складових, а саме обробку оцінюваних товарів (митні формальності, отримання дозвільних сертифікатів, тощо). Таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 ст. 58 МКУ.
Відсутність у декларанта документів, у яких визначено відомості про складові митної вартості не означає автоматичного застосування методу визначення митної вартості за ціною договору та обов`язку митного органу прийняти заявлену митну вартість на підставі документів, які є у наявності декларанта, оскільки це суперечитиме нормі ст. 58 МК України.
Для визначення митної вартості митницею використано резервний метод визначення митної вартості. 
Звертає увагу на те, що митна декларація, на яку посилаються в рішенні про коригування митної вартості була оформлена митним органом. На момент прийняття рішення про коригування митної вартості посадова особа митниці мала повну інформацію щодо того, що: товар дійсно був увезений до України; митна вартість за відповідними митними деклараціями не були в подальшому відкориговані; рішення про коригування митної вартості за даними партіями товарів не приймалися та, відповідно, до суду не оскаржувалися.
Більше того, декларація містить конкретний опис товару та розпізнавальні особливості, якого стосується цінова інформація, а також інші обставини зовнішньоекономічної операції, зокрема такі як «код товару», «код країни походження» та інших характеристик товару, а також і часу імпорту.
Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з метою здійснення господарської діяльності ТОВ «Прайм Кемікалз» (Покупець) 20 лютого 2023 уклало Договір (Контракт) поставки № NSA20230220 з Компанією Nasrin Kimyevi Maddeler Makina Turism Gэda ve Tekstil Dэю Tic. Ltd. Єti. (Туреччина) (Постачальник).
Згідно із Специфікацією № 1 до вищевказаного контракту 08 червня 2023 ТОВ замовив поставку партії товару (Caustic Soda Flakes/Каустична сода луска) у кількості 22,5 тонни, умови оплати – 100% передоплата, умови поставки – FCA Гебзе. 
Постачальник зі своєї сторони після укладення Специфікації виставив Покупцю на попередню оплату проформу-інвойс від 08 червня 2023 № NS-20230608 на загальну суму 12600,00 доларів США. 
14 червня 2023 ТОВ «Прайм Кемікалз» оплатило вищевказану проформу-інвойс на загальну суму 12600,00 доларів США, що підтверджується банківським документом про іноземний переказ коштів (Swift). 
Після отримання оплати Постачальник на поставку партії оплаченого товару виставив інвойс від 21 червня 2023 № NSA2023057 на загальну суму 12600,00 доларів США, який є документом приймання-передачі партії товару та супроводжує товар. 
Відповідальність за доставку придбаної партії товару було покладено на ТОВ «Прайм Кемікалз» згідно з погодженими умовами поставки FCA відповідно до Інкотермс, тобто, ТОВ забирає товар у місці призначення та несе витрати на транспортування до України. 
Для організації доставки товару від Постачальника на митну територію України ТОВ «Прайм Кемікалз» скористалося послугами перевізника ТОВ «Горизонт-СМ», відповідно до укладеного договору-заявки одноразового перевезення вантажу від 15 червня 2023 № 01/1506.
Згідно із умовами вказаного договору перевізник взяв на себе зобов`язання організувати доставку вантажу за маршрутом Гебзе (Туреччина) – с. Чишки (Україна), з терміном завантаження 20-23 червня 2023. За надані послуги перевезення сторони домовилися про оплату в розмірі 100000,00 гривень з оплатою за послуги двома частинами: 70% від загальної вартості в момент розвантаження товару у місці призначення; 30% після отримання оригіналів документів, в тому числі CMR. Перевезення товару здійснювалося відповідно до міжнародної автотранспортної накладної CMR від 21 червня 2023 А № 037209. 
Для цілей митного оформлення ввезеного в режимі імпорту вищевказаного товару ТОВ «Прайм Кемікалз» в особі декларанта ТОВ «Смарт Брокер Партнершіп» подало митну декларацію № 23UA209230069604U6. Декларант визначив митну вартість товару за основним методом – ціною договору (контракту) та заявив у митній декларації фактурну вартість на рівні 535764,36 гривень, яка включає вартість товару (12600,00 доларів США х 36.5686 курс долара до гривні) + 75 000,00 гривень транспортні витрати до кордону. 
На підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару позивач надав митному органу такі документи: договір (Контракт) поставки від 20 лютого 2023 № NSA20230220; специфікацію від 08 червня 2023 № 1; проформу-інвойс від 08 червня 2023 № NS-20230608; банківський документ про іноземний переказ коштів (Swift); інвойс від 21 червня 2023 № NSA2023057; міжнародну автотранспортну накладну CMR від 21 червня 2023 А № 037209; пакувальний лист; документи, підтверджуючі транспортування товару: договір-заявки одноразового перевезення вантажу від 15 червня 2023 № 01/1506; довідку про транспортні витрати від 23 червня 2023.
Митний орган за результатами розгляду поданих до митного оформлення документів, 29 червня 2023 направив позивачу електронну вимогу з проханням відповідно до частин третьої та четвертої статті 53 МК України надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару.
На вказану вимогу митного органу декларант надіслав супровідний лист із переліком додаткових документів, зокрема надав: контракт купівлі-продажу від 20 лютого 2023 № NSA20230220; рахунок-фактуру від 21 червня 2023 № NSA2023057; платіжку про оплату товару від 14 червня 2023 № U230614--17ML151; рахунок-проформу від 08 червня 2023 № NS-20230608; рахунок на оплату транспортного перевезення від 03 липня 2023 № Г-00000716; довідку про надання транспортних послуг від 23 червня 2023 № б/н; додаток до контракту (специфікація) від 08 червня 2023 № 1; експортну декларацію країни відправника вантажу від 21 червня 2023 № 23TR41050000133580; прайс-лист (прейскурант) виробника товару від 01 червня 2023 № б/н; договір-заявку на транспортне перевезення від 15 червня 2023 № 01/1506; комерційну пропозицію від 30 червня 2023 № б/н.
За результатами розгляду митної декларації № 23UA209230069604U6 та доданих документів митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 03 липня 2023 № UA209000/2023/100381/2 та склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/001788.
У рішенні Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 03 липня 2023 № UA209000/2023/100381/2 в графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» вказано, що митна вартість не може бути визнана з наступних причин.
«Подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.
Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне: відповідно до положень Інкотермс 2010, термін FCA (Free Carier (... named place) Франко перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Відповідно до частини 10 статті 58 МК України до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 МК України згідно з заявленими умовами поставки для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умов  платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.
Згідно з наданими декларантом документами, зокрема довідка про надання транспортно-експедиційних послуг від 23.06.2023 б/н не містить відомостей щодо згаданих складових, а саме обробку оцінюваних товарів (митні формальності, отримання дозвільних сертифікатів тощо). Таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 МК України.
Згідно з пунктом 4.4 зовнішньоекономічного контракту від 20.02.2023 № NSA20230220 зазначено, що тара та маркування входить у вартість товару, разом з тим у інвойсі від 21.06.2023 № NSA2023057 такі складові вартості товару відсутні. Отже, не зрозуміло як сформована ціна товару, а відповідно правильність нарахування митної вартості товару».
Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості. 
Відповідно до частини 2-3 статті 53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, для підтвердження митної вартості: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;   якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
На вимогу митного органу документів, які спростовують попередньо виявлені розбіжності, декларантом не надано. 
Зважаючи на викладене, відповідно до вимог пункту 2 частини 6 статті 54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 МК України, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.
Проведено консультації з декларантом згідно зі статтею 57 МК України. 
Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст.64 МК України). Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД UA209230/2023/031859 від 31.03.2023, де вартість такого товару становить 1,02 дол. США за кг (цього виду товару). Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводились.
Митне оформлення за правилами регулювання положень частини 1 статті 248 Митним кодексом України (далі МК України) розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1 статті 257 МК України).
Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 МК України).
Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 МК України, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).
Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
У частині 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3)рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Як визначено частиною 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №809/946/17.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст.57 МК України).
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч.8 ст.57 МК України).
Згідно ч.ч.1, 2, та 4 ст.64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Відповідно до ч.7 ст.55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Частиною 2 ст.55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до ст.55 МК України наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, серед іншого, затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. У п.2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, що у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст.59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст.64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Системний аналіз наведених вище норм МК України дозволяє зробити такі висновки:
- основним методом визначення митної вартості товарів є метод «за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)»;
- МК України визначає вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, а також забороняє вимагати будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в ст.53 цього кодексу;
- митний орган має повноваження витребувати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
- МК України визначає чіткий перелік обставин, які зумовлюють виникнення обґрунтованого сумніву щодо визначеної декларантом митної вартості товару.
Отже, посадова особа митного органу для прийняття рішення про витребування в декларанта додаткових документів (з метою підтвердження заявленої митної вартості) зобов`язана встановити та чітко викласти обставини, які свідчать про:
- обґрунтованість сумніву щодо вказаної декларантом митної вартості;
- причини, що унеможливлюють перевірку заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів.
При цьому посадова особа повинна витребувати документи, що реально необхідні для перевірки «сумнівних» відомостей, а не вимагати в декларанта надання невичерпного переліку усіх можливих документів.
Основним способом реалізації повноважень митного органу в цій ситуації є процедура консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.
Поряд з цим єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст.53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.
Згідно з матеріалами справи, на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару декларант позивача надав митному органу разом з митною декларацією, а надалі – на електронну вимогу митного органу наступні документи: договір (Контракт) поставки від 20 лютого 2023 № NSA20230220; специфікацію від 08 червня 2023 № 1; проформу-інвойс від 08 червня 2023 № NS-20230608; банківський документ про іноземний переказ коштів (Swift); інвойс від 21 червня 2023 № NSA2023057; міжнародну автотранспортну накладну CMR від 21 червня 2023 А № 037209; пакувальний лист; документи, підтверджуючі транспортування товару: договір-заявку одноразового перевезення вантажу від 15 червня 2023 № 01/1506; довідку про транспортні витрати від 23 червня 2023; контракт купівлі-продажу від 20 лютого 2023 № NSA20230220; рахунок-фактуру від 21 червня 2023 № NSA2023057; платіжку про оплату товару від 14 червня 2023 № U230614--17ML151; рахунок-проформу від 08 червня 2023 № NS-20230608; рахунок на оплату транспортного перевезення від 03 липня 2023 № Г-00000716; довідку про надання транспортних послуг від 23 червня 2023 № б/н; додаток до контракту (специфікація) від 08 червня 2023 № 1; експортну декларацію країни відправника вантажу від 21 червня 2023 № 23TR41050000133580; прайс-лист (прейскурант) виробника товару від 01 червня 2023 № б/н; договір-заявку на транспортне перевезення від 15 червня 2023 № 01/1506; комерційну пропозицію від 30 червня 2023 № б/н.
Таким чином, враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивач до митного оформлення надав усі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, що передбачені ч.2 ст.53 МК України, які дають змогу визначити вартість товару за ціною договору.
З приводу покликання митного органу на те, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, то, на думку суду, позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту.
Зокрема, як передбачено пунктом 4.4 договору (Контракту) поставки від 20 лютого 2023 № NSA20230220 ціна товару включає вартість тари та маркування товару, а також в окремих випадках може включати і вартість доставки.
Відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України у разі поставки товару у зворотній тарі у графі митної декларації «37. Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32».
Однак у вказаній графі митної декларації № 23UA209230069604U6 позивачем зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару).
Наведене вказує на відсутність особливостей переміщення товару, визначених згаданим Класифікатором.
При цьому жодних спеціальних умов щодо пакування товару інвойсами, наданими позивачем, не передбачалось.
З поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню декларантом з метою визначення митної вартості товару і не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.
Відтак, судом першої інстанції вірно зазначено про те, що при розрахунку митної вартості імпортованого товару не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (фактурної вартості товару), що прямо передбачено Контрактом. 
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що на підтвердження витрат на перевезення товару до місця ввезення на митну територію України, позивач надав митому органу: договір-заявку одноразового перевезення вантажу від 15 червня 2023 № 01/1506; довідку про транспортні витрати від 23 червня 2023; міжнародну автотранспортну накладну CMR від 21 червня 2023 А № 037209; рахунок-фактуру від 03 липня 2023 № Г-00000716. 
Судом першої інстанції вірно звернуто увагу на те, що усі перераховані документи містять однакові дані та інформацію щодо послуг перевезення товару. 
Зі змісту довідки про транспортні витрати, вбачається, що транспортні витрати з перевезення вантажу від м. Гебзе (Туреччина) до кордону України п/п «Порубне» становлять 75000,00 грн; транспортні витрати з перевезення вантажу від кордону України п/п «Порубне» до с. Чишки (Україна) становлять 25000,00 грн; навантажувально-розвантажувальні роботи включені у вартість доставки; страхування вантажу не проводилося. 
Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Щодо застосування митним органом резервного методу визначення митної вартості товару, колегія суддів зазначає наступне.
Письмове рішення митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Відповідно до оскарженого рішення митний орган скоригував митну вартість товару із застосуванням методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на підставі:  МД UA 209230/2023/031859 від 31.03.2023, де вартість такого товару становить 1,02 дол. США за кг (даного виду товару). Коригування та обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач має доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів та може відібрати за критерієм «код УКТЗЕД» всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження тощо. Тому зазначення лише номеру та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування її вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо суперечать вищезазначеним положенням законодавства та є самостійною підставою для скасування рішення про коригування митної вартості.
Крім того, відповідачем не доведено неможливість застосування ним попередніх п`яти методів визначення митної вартості товару.
В даному випадку контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом – за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та  дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                             постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року у справі №380/21967/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 18.03.2024.