ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2024 р. 	Справа № 440/9183/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Калиновського В.А. ,

          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2023, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, повний текст складено 18.08.23  у справі №440/9183/23
за позовом      ОСОБА_1  
до     Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ,     Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області                    
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про:
- визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №163750023542 від 02 червня 2023 року та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №163750023542 від 15 червня 2023 року;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 період роботи з 17 грудня 2010 року по 24 жовтня 2011 року, період роботи на посаді сестри медичної стаціонару КП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради" з 17 грудня 2010 року по 30 квітня 2023 року в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначити ОСОБА_1 з 19 травня 2023 року пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення". 
В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №163750023542 від 02 червня 2023 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку відсутністю необхідного пільгового стажу та недосягненням встановленого законодавством пенсійного віку - 55 років. Позивач повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №163750023542 від 15 червня 2023 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з ненастанням віку.  Посилаючись на протиправність вказаних рішень та наявність правових підстав для їх скасування, позивач звернулася до суду першої інстанції з позовною заявою. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №163750023542 від 15 червня 2023 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням / перерахунком пенсії від 08 червня 2023 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з урахуванням висновків суду, наведених у цьому судовому рішенні, та за результатами такого розгляду прийняти відповідне рішення.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн.  (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).
Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 року у даній справі та за результатами апеляційного перегляду ухвалити нове рішення, яким його апеляційну скаргу задовольнити та відмовити в задоволенні позовних вимог. 
          В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що не погоджується з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції та вважає його ухваленим із порушенням норм матеріального, процесуального права та дискреційних повноважень. Зазначає, що період роботи ОСОБА_1 з 17.12.2010 р. по 24.10.2011р не зараховано до пільгового стажу,  оскільки в пільговій довідці №110 від 22 травня 2023 року зазначено, що позивач працювала на посаді «сестра медична    стаціонарна», а в переліку робочих місць, професій працівникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до наказу №188 від 16 листопада 2006 року про проведення атестації робочих місць за умовами праці дана професія відсутня. Посилається, що судом першої інстанції не взято до уваги та не надано належну правову оцінку співвідношенню норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважає, що підстав для зарахування стажу роботи позивачу в подвійному розмірі з 17.12.2010 по 24.10.2011 правових підстав не було, оскільки це не передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, зазначає, що жінки, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, мають право на пенсію на пільгових умовах після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не меш 10 років на зазначених роботах. У зв`язку з вищевикладеними обставинами, вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено фактичні нормативні документи та не досліджено фактичних обставин справи, що призвело до прийняття неправомірного рішення. 
           ОСОБА_1 скористалася правом на подання відзиву на апеляційну скаргу (за підписом її представника), в якому, посилаючись на невмотивованість та безпідставність позиції відповідача, викладену в його скарзі, просила залишити скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 року у справі №440/9183/23 без змін. 
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З урахуванням наведеної вище норми, суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11-12), звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою за призначенням / перерахунком пенсії від 26 травня 2023 року (а.с.74-75), в якій просила призначити пенсію за віком список 2, обох дітей народила та виховала до 3-х років самостійно.
Згідно розписки - повідомлення (а.с.75) до вказаної заяви ОСОБА_1 додала копії: паспорту (кількість 1), довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (кількість 1), диплому (свідоцтво, атестат) про навчання (кількість 1), довідки про прийняття на роботу (навчання) (кількість 1), довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій осіб (кількість 1), документів про стаж, що визначені Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (кількість 1), свідоцтва про народження дитини (кількість 1), свідоцтва про шлюб (кількість 1), трудової книжки або документа про стаж (кількість 1), заяви про спосіб виплати пенсії (кількість 1), пам`ятки пенсіонера (кількість 1).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №163750023542 від 02 червня 2023 року (а.с. 141-142) відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку з тим, що право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутнє у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та окрім того, заявниця не досягла встановленого законодавством пенсійного віку 55 років.
ОСОБА_1 вдруге звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою за призначенням / перерахунком пенсії від 08 червня 2023 року (а.с. 76-79), в якій просила призначити пенсію за віком списком 2 з урахуванням статті 60, обох дітей народила та виховала до 3-х років самостійно.
Згідно розписки - повідомлення (а.с. 78-79) до вказаної заяви ОСОБА_1  додала копії: паспорту (кількість 1), довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (кількість 1), витяг з реєстру страхувальників (кількість 1), диплому (свідоцтво, атестат) про навчання (кількість 1), довідки ОК-5 (кількість 1), довідки про прийняття на роботу (навчання) (кількість 1), довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій прицівників (кількість 1), документів про стаж, що визначені Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (кількість 1), наказу №202 від 21 грудня 2006 року (кількість 1), наказу №336 від 04 жовтня 2021 року; свідоцтва про народження дитини (кількість 1), свідоцтва про шлюб (кількість 1), трудової книжки або документа про стаж (кількість 1); витягу з реєстру страхувальників (кількість 1); заяви про спосіб виплати пенсії (кількість 1), пам`ятки пенсіонера (кількість 1).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №163750023542 від 15 червня 2023 року (а.с. 145) відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що не має права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з ненастанням віку.
У вказаному рішенні зазначено, що дата народження ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дата звернення за призначенням пенсії: 08 червня 2023 року. Пенсійний вік визначений статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 55 років. Пенсія призначається при стажі роботи: у жінок – не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо вадкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку: жінкам – на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Вік заявниці: 50 років. Заявниця працює. Страховий стаж особи становить 30 років 06 місяців 15 днів. Робота за списком №2 – 11 років 04 місяця 23 дні. Зниження пенсійного віку – на 5 років. Результати розгляду документів, доданих до заяви: до пільгового стажу не зараховано: період роботи з 17 грудня 2010 року по 24 жовтня 2011 року, оскільки в пільговій довідці №110 від 22 травня 2023 року зазначено, що заявниця працювала на посаді «сестра медична стаціонарна», а в переліку робочих місць, професій працівникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до наказу №188 від 16 листопада 2006 року про проведення атестації робочих місць за умовами праці дана професія відсутня.
Не погодившись з рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №163750023542 від 02 червня 2023 року та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №163750023542 від 15 червня 2023 року, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №163750023542 від 15 червня 2023 року є протиправним в цілому (з усіх наведених у ньому мотивів). Крім того, суд першої інстанції обираючи належний спосіб захисту прав позивача вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву позивача за призначенням / перерахунком пенсії від 08 червня 2023 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з урахуванням висновків суду, наведених у судовому рішенні, та за результатами такого розгляду прийняти відповідне рішення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі по тексту – Закон №1788-XIІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно зі статтею 12 "Закону №1788-XIІ право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 "Пенсії за віком на пільгових умовах" Закону №1788-XIІ (із змінами, внесеними Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Аналогічні положення містить і Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі по тексту - Закон № 1058-ІV). 
Так, підпунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема, з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Водночас 23 січня 2020 року Конституційним Судом України прийнято рішення №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу І, пункту 2 розділу ІІІ „ Прикінцеві положення“ Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 02 березня 2015 року № 213?VIII.
Пунктом 1 резолютивної частини вказаного Рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б“–„г“ статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788–XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року № 213–VIII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини цього Рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б“–„г“ статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788–XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року № 213–VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 резолютивної частини цього ж Рішення передбачено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б“–„г“ статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788–XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 02 березня 2015 року № 213–VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
" На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 ( 36-2003-п ) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам;
в) трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі;
г) жінки, які працюють трактористами-машиністами, машиністами будівельних, шляхових   і    вантажно-розвантажувальних    машин, змонтованих на базі тракторів і екскаваторів, - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі;
д) жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.
Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України;
е) жінки, зайняті протягом повного сезону на вирощуванні, збиранні та післязбиральній обробці тютюну, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років
є) робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років;
ж) жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України;
з) водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
Працівникам інших виробництв, професій та посад дострокові пенсії залежно від умов праці (але не раніш як після досягнення 55 років чоловіками і 50 років жінками) можуть встановлюватися за результатами   атестації   робочих   місць   за   рахунок   коштів підприємств та організацій, призначених на оплату праці, які перераховуються до Пенсійного фонду України на виплату пенсій до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону.
Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали   до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.
Контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення   цих списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю".
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже, положення статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", які збільшували пенсійний вік для осіб, що мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, втратили чинність з 23 січня 2020 року та саме з цієї дати підлягає застосуванню норма статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213VIII, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, – за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки – після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи – жінкам.
Відтак, на час спірних правовідносин на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Колегія суддів, в контексті наведеного вище,  звертає увагу, що в  постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
          Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ №1-р/2020, а не норми Закону №1058-ІV.
Як встановлено з матеріалів даної справи, зокрема, оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №163750023542 від 15 червня 2023 року, пенсійний вік, що визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список №2), становить 55 років; вік заявниці – 50 років та підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах стало недосягнення заявницею віку (55 років).
Так, із заявами за призначенням / перерахунком пенсії від 26 травня 2023 року та від 08 червня 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до органу пенсійного фонду 26 травня 2023 року та 08 червня 2023 року відповідно, що не заперечується учасниками справи. 
          Отже, станом на дату звернення із заявами щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах вік позивача становив 50 років (повних років).
Щодо доводів скаржника про те, що позивач не досягла пенсійного віку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки з 23 січня 2020 року в Україні одночасно існують два Закони, які регулюють правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт “б” частини першої статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” у редакції Закону, яка діяла до 01 квітня 2015 року (до набрання чинності Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02 березня 2015 року №213-VIII ) та пункт 2 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII, а тому в даному випадку застосуванню підлягає Закон, який є найбільш сприятливим для позивача щодо встановлення пенсійного віку на рівні найменшої величини, тобто 50 років.
Наведене вище узгоджується правовими висновками Верховного Суду, викладеними в рішенні від 21 квітня 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2021 року.
          Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відтак, така підстава для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах (за Списком № 2) як недосягнення позивачем пенсійного віку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, є необґрунтованою та помилковою.
Приписами ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі по тексту – Порядок №637), встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Відповідно до п.10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за N 1451/11731 /надалі - Порядок № 383/, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
          Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що стаж роботи зі шкідливими і важкими умовами праці підтверджується відповідними записами в трудовій книжці та/або уточнюючими довідками, передбаченими пунктом 20 Порядку №637.
          Як встановлено, зокрема, зі змісту оспорюваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №163750023542 від 15 червня 2023 року пільговий стаж роботи за списком №2 позивача становить - 11 років 04 місяця 23 дні та до пільгового стажу не зараховано: період роботи з 17 грудня 2010 року по 24 жовтня 2011 року, оскільки в пільговій довідці №110 від 22 травня 2023 року зазначено, що заявниця працювала на посаді «сестра медична стаціонарна», а в переліку робочих місць, професій працівникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до наказу №188 від 16 листопада 2006 року про проведення атестації робочих місць за умовами праці дана професія відсутня.
Згідно із наказом Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф.Мальцева №188 від 16 листопада 2006 року (а.с.96-99) підтверджено право на пільги та компенсації, в томі числі право на пільгове пенсійне забезпечення по списку №1, 2 у відповідності з додатком №1, а згідно із додатком №1 до такого наказу до Переліку професій, посад, робочих місць Полтавської облпсихлікарні, яким підтверджено право на пільги та компенсації згідно постанови КМУ №36 від 16 січня 2003 року до Списку №2 віднесена посада сестра медична палатна 2а відділення.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданій КП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради" за №110 від 22 травня 2023 року (а.с.92), ОСОБА_1 працює повний робочий день в КП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради" і за період з 17 грудня 2010 року (наказ №245-к від 16 грудня 2010 року) по даний час виконує обслуговування психічно хворих, до інших робіт не залучається, за професією, посадою сестра медична стаціонару 2а відділення психіатричного, що передбачена Списком №2 розділу ХХІV постанови КМУ №461 від 24 червня 2016 року, та за період з 17 грудня 2010 року по 30 квітня 2023 року – 12 років 04 місяця 14 днів. Підстава видачі первинні документи, а саме: особова картка форми №П-2, накази з особового складу, особові рахунки по нарахуванню заробітної плати за 2010-2023 р.р., наказ №188 від 16 листопада 2006 року, наказ №213 від 25 жовтня 2011 року, №197 від 06 жовтня 2016 року, наказ №338 від 06 жовтня 2021 року.
          Наведені вище наказ та довідка були подані позивачем до обох заяв від 26 травня 2023 року та від 08 червня 2023 року про призначення / перерахунок пенсії. 
До заяви від 08 червня 2023 року позивачем додатково надано наказ №202 від 21 грудня 2006 року (а.с.122) та наказ №336 від 04 жовтня 2021 року (а.с. 117-121).
Згідно із наказом Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф.Мальцева №202 від 21 грудня 2006 року внесено зміни в штатний розпис лікарні на 2007 рік , згідно яких з 01 січня 2007 року перейменовано посаду «сестра медична палатна» на «сестра медична стаціонару».
Відповідно до наказу КП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради" №336 від 04 жовтня 2021 року підтверджено право на пільги та компенсації, в т.ч. на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1, Списку №2 працівникам, робочі місця яких указані в додатку №1, до якого включена посада сестра медична стаціонару 2а відділення психіатричного.
          Колегія суддів зазначає, що пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах встановлює стаття 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі по тексту  - Закон №1788-XII). 
Відповідно до цієї статті робота у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
За правилами, встановленими частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною третьою статті 24 вказаного Закону України передбачено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Нормами пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV передбачено, що Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Отже, аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що Закон №1058-IV не передбачає обмежень щодо застосування статті 60 Закону №1788-ХІІ під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону №1788-ХІІ є чинною на теперішній час.
          Відтак, робота у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно наказу №245-к від 16 грудня 2010 року позивач з 17 грудня 2010 року прийнята на посаду "сестра медича стаціонару" до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф.Мальцева, яка з 26 грудня 2018 року реорганізована шляхом перетворення в Комунальне підприємство "Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф.Мальцева», а з 22 травня 2020 року змінено найменування на Комунальне підприємство "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради".
Колегія суддів звертає увагу, що записи про звільнення з роботи з посади "сестра медична стаціонару КП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради" трудова книжка позивача не містить.
Отже, позивач до цього часу виконує роботу у закладі з надання психіатричної допомоги, яка зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданій КП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради" за №110 від 22 травня 2023 року та №131 від 08 червня 2023 року робота в психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу в подвійному розмірі на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення".
          З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області необґрунтовано не зарахувало до пільгового стажу позивача період її роботи з 17 грудня 2010 року по 24 жовтня 2011 року, оскільки посада, яку вона займала у цей період була перейменована на посаду, зазначену в переліку робочих місць, професій працівникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до наказу № 188 від 16 листопада 2006 року.
При цьому, щодо доводів скаржника про те, що підстав для зарахування стажу роботи позивачу в подвійному розмірі з 17.12.2010 по 24.10.2011 правових підстав не було, оскільки це не передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то колегія суддів відхиляє такі доводи з урахуванням вже наведених вище висновків, зазначаючи при цьому, що редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону №1058-IV, не скасовує ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію. 
Крім того,  у постановах від 27 квітня 2023 року у справі №160/14078/22, від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі №214/3705/17, Верховний Суд залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій, якими зобов`язано пенсійний орган зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів після 01 січня 2004 року, тобто після дати набрання чинності Закону №1058-IV. Відтак, керуючись статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», робота у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Окрім того, щодо доводів скаржника про недосягнення позивачем пенсійного віку та застосування положень ст.114 Закону №1058-IV, то колегія суддів, з огляду на вже наведені вище висновки, вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що застосуванню підлягає Закон, який є найбільш сприятливим для позивача щодо встановлення пенсійного віку на рівні найменшої величини, тобто 50 років. Така підстава для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах (за Списком № 2) як недосягнення позивачем пенсійного віку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, в даному випадку, є помилковою.
          Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено фактичні нормативні документи та не досліджено фактичних обставин справи, що призвело до прийняття неправомірного рішення, є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного перегляду даної справи. 
Доводи скаржника щодо правомірності його оспорюваного рішення, є необґрунтованими та не узгоджуються із наведеним вище. 
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №163750023542 від 15 червня 2023 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. 
          Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" та враховує положення "Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень", прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, а саме суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Адміністративний суд не може перебирати на себе повноваження іншого державного органу щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а не забезпечення ефективності державного управління, інакше б порушувався принцип розподілу влади. Відтак, завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень (вчинення дій, допущення бездіяльності).
          Таким чином, враховуючи наведені вище висновки щодо протиправності оспорюваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №163750023542 від 15 червня 2023 року, колегія суддів також погоджується з висновком суду про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву позивача за призначенням / перерахунком пенсії від 08 червня 2023 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з урахуванням висновків суду, наведених у судовому рішенні, та за результатами такого розгляду прийняти відповідне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідачем (Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено (доказано) правомірність свого рішення, яке є предметом оскарження. 
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Оскільки дана справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.       
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 у справі                    №440/9183/23  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	З.О. Кононенко    В.А. Калиновський