ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2024 року
м. Київ
справа № 522/16914/16-ц
провадження № 61-11276св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,              Коротуна В. М.,               
учасники справи:
позивач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Тетяна Анатоліївна,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси в складі судді Домусчі Л. В. від                   28 квітня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду в складі колегії суддів: Дришлюка А. І., Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д. від                  06 липня 2023 року,
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 квітня 2014 року між колишнім керівництвом АТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Одеського  міського нотаріального округу Петрушенко Т. А., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 911. За вказаним договором АТ «Імексбанк» передав, а ОСОБА_3 прийняв квартиру, проте її вартість в сумі 857 000,00 грн банку не перерахував. Тому позивач вважає, що існують правові підстави для розірвання вказаного договору у зв`язку із тим, що відповідач не виконав свого обов`язку щодо оплати вартості квартири.
Справа судами розглядалась неодноразово.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої  інстанції відмовляючи в позові виходив із необґрунтованості вимог, оскільки встановлено, що ОСОБА_1 сплатив на користь позивача вартість відчуженої квартири, чим виконав умови пункту 3 договору купівлі-продажу від 07 квітня 2015 року щодо сплати вартості квартири відповідачем належним чином і в повному обсязі.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
Постановою Одеського апеляційного суду від 06 липня 2023 року  апеляційну скаргу представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Мізунського А. І. - залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що будь-яких доказів на підтвердження обґрунтованості вимог позивач до суду не надав.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
У липні 2023 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 липня 2023 року, у якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року в справі № 910/18036/17, від 25 червня 2020 року в справі № 924/233/18, від 23 жовтня 2019 року в справі № 917/1307/18 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу
У вересні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Воронкова В. О. подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у якому просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Зазначає, що доводи касаційної скарги направлені на переоцінку доказів зібраних у справі, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 14 вересня 2023 року  відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу                              № 522/16914/16-ц з Приморського районного суду м. Одеси.
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що 07 квітня 2014 АТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Тетяною Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 911. Цього ж дня відомості про перехід права власності до ОСОБА_1 були внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.
Постановою Правління Національного банку України від 26 січня 2015 № 50 ПАТ «Імексбанк» було віднесено до категорії неплатоспроможних, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.01.2015 року № 16 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу на тимчасову адміністрацію в                                     АТ «Імексбанк».
Відповідно до постанови Правління НБУ від 21 травня 2015 № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.05.2015 № 105 «Про початок процедури ліквідації АТ «Імексбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ «Імексбанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Імексбанк».
30 серпня 2016 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» Гаджиєв С.О. звернувся до Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення.  А саме в зв`язку з тим, що покупець ОСОБА_4 не перерахував грошові кошти в розмірі 857 000,00 грн за продаж квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 07 квітня 2014 Банку -                                    ПАТ «Імексбанк». На думку заявника вказані обставини свідчать про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 366, частиною п`ятою статті 191, статтею 190 КК України. Відомості були внесені в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань 17 листопада 2016.
Суд також установив, що відповідно до довідки головного бухгалтера ОСОБА_5 , відповідно до якої грошові кошти в сумі 857 000 грн на рахунок банку 07 квітня 2014 року не надходили. Також відповідно до довідки № 891 від 06 серпня 2020 АТ «ІМЕКСБАНК» повідомив, що за даними обліку ОДБ БІС-ГРАНТ відсутній платіж: квитанція № 1300/7 від                 07 квітня 2014 на суму 857 000 грн, платник ОСОБА_1 .
В матеріалах справи наявна нотаріально засвідчена копія квитанції                           № 1300/1 від 07 квітня 2014, відповідно до якої ОСОБА_1 перерахував               ПАТ «Імексбанк» грошові кошти в сумі 857 000 грн, призначення платежу - сплата по договору купівлі-продажу від 07 квітня 2014.
2.Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.
Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.
Згідно з частиною другою статті 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов`язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Відповідно до частини третьої статті 692 ЦК України якщо покупець не виконує свого обов`язку щодо оплати переданого йому товару, продавець набуває право вимоги такої оплати, або розірвання договору з підстав, передбачених ст. 651 ЦК України.
За частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору другою стороною, а продавець має право вимагати повернення товару від покупця, якщо покупець не здійснив оплату.
Відповідно до пункту 3 Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 857 000 грн, які продавець одержав від покупця повністю до підписання цього договору. Підписання договору свідчить про те, що розрахунок за продану квартиру здійснений повністю та про відсутність претензій до покупця по оплаті з боку продавця. При цьому в матеріалах справи міститься нотаріально завірена копія квитанції, відповідно до якої грошові кошти були направлені на рахунок продавця. 
Звернувшись до суду з позовом про розірвання договору купівлі-продажу, позивач наполягав на тому, що не відповідач не розрахувався за договором. Проте будь-яких доказів на підтвердження обґрунтованості вимог позивачем не надано та судами попередніх інстанцій не здобуто. Відповідачем докази про розрахунок за договором купівлі-продажи надані (підпис продавця про отримання від покупця грошей за договором, який нотаріально посвідчений, квитанція про перерахунок коштів). Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що позивачем не доведено істотне порушення умов договору купівлі-продажу покупцем, тому правильно вважали, що підстав для розірвання договору немає. 
Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, які викладені у постановах, що зазначені заявником у касаційній скарзі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження судів попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, які ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, і з якими погоджується суд касаційної інстанції.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій та стосуються переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без  змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Ураховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 липня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                М. Є. Червинська
                                                                                                        Є. В. Коротенко
                                                                                                         В. М. Коротун