П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/9588/23	

Перша інстанція: суддя Лебедєва Г.В.,
повний текст судового рішення
складено 29.09.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Крусяна А.В., Танасогло Т.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 у справі №420/9588/23 за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування наказу
У С Т А Н О В И В:
01.05.2023 ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просила суд визнати протиправним та скасувати наказ № 1466/12-05 від 25.04.2023, прийнятий Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що вона належним чином виконує свої обв`язки та здійснює контроль за співробітниками підпорядкованого відділу державної виконавчої служби. Займаючи посаду начальника Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі ОСОБА_1 порушень не допускалось. Також, позивачка акцентує увагу на необґрунтованості висновків довідки за результатами позапланової цільової перевірки діяльності Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 20.01.2023, а також спірного наказу № 1466/12-05 від 25.04.2023 притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани.
Не погодившись із заявленими позовними вимогами Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду першої інстанції подано відзив, у якому зазначено, що начальник Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Васильєва С.О. не здійснює належного контролю за діями державних виконавців та неналежно виконує свої посадові обов`язки. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 у справі № 420/9588/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ від 25.04.2023 № 1466/12-05, прийнятий Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, шляхом оголошення догани.
Приймаючи означене рішення суд першої виходив із того, що притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани є необґрунтованим. 
Не погоджуючись із рішенням окружного адміністративного суду відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, з посиланням на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт суду першої інстанції із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Мотивуючи апеляційну скаргу Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вказує, що судом першої інстанції не надано оцінки поданим відповідачем до суду доказам, а також не зазначено про причини їх відхилення. Також, скаржник акцентує увагу на тому, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в поєднанні із фактичними обставинами справи містить суперечності. На думку відповідача, начальник Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Васильєва С.О. не здійснює належного контролю за діями державних виконавців та неналежно виконує свої посадові обов`язки. Як стверджує суб`єкт владних повноважень, у досліджуваній ситуації до позивачки цілком правомірно застосовано такий вид дисциплінарної відповідальності як догана. Крім того, відповідач не погоджується із здійсненим окружним адміністративним судом розподілом судових витрат. 
Скориставшись наданим, приписами чинного процесуального законодавства, правом ОСОБА_1 до апеляційного адміністративного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якому позивачка повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 29.09.2023 у справі №420/9588/23. Натомість, доводи апеляційної скарги Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) уважає необґрунтованими.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.
Зокрема, апеляційним судом з`ясовано, що ОСОБА_1 працює на посаді начальника Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Колегією судів установлено, що за наслідком проведення робочою групою позапланової цільової перевірки у Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виявлено порушення вимог законодавства, які свідчать про неналежну організацію роботи, неналежний контроль, а також неналежне виконання, покладених на начальника відділу ОСОБА_1 службових обов`язків. 
У зв`язку з чим, начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бондарев І.В. звернувся до в.о. начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фірсової І.В. із клопотанням від 02.03.2023 314269/12.2-20 щодо притягнення начальника Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. 
06.03.2023 Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) видано наказ №645/12-05 «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 ».
З матеріалів справи убачається, що начальником Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Васильєвою Світланою Олегівною на ім`я голови дисциплінарної комісії подавались письмові пояснення від 14.03.2023. 
Колегією суддів з`ясовано, що у період з 06.03.2023 по 19.04.2023 дисциплінарної комісією відносно начальника Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_1 здійснювалось дисциплінарне провадження. 
За наслідком такого дисциплінарного провадження дисциплінарною комісією складено подання від 20.04.2023 №29177/12.2-29, у якому зазначено про наявність у Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого п.5 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу», - невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їх повноважень.
З урахуванням чого дисциплінарною комісією надано пропозицію притягнути начальника Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани. 
Апеляційним адміністративним судом установлено, що 25.04.2023 Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято наказ №1466/12-05 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 », яким за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень начальника Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Васильєву С.О. притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани.
Не погодившись із таким індивідуальним актом позивачка звернулась до адміністративного суду з позовом про визнання його протиправним та скасування. 
Здійснюючи апеляційний перегляд справи, у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначено Законом України «Про державну службу».
Згідно із частиною другою статті 5 Закону України «Про державну службу» відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом. Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Згідно із частиною першою статті 64 Закону України «Про державну службу» за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Частиною першою статті 65 Закону України «Про державну службу» передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Згідно із частиною другою статті 65 Закону України «Про державну службу» дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу кримінального або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.
Відповідно до частини першої статті 66 Закону України «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
Частиною першою статті 67 Закону України «Про державну службу» передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
Згідно із фактичними обставинами справи, підставою для накладення на ОСОБА_1 такого дисциплінарного стягнення як догана слугувало виявлення дисциплінарною комісією таких порушень:
1) при надходженні у межах виконавчих проваджень №70191203, №70259554, №70189423, №70069066, №70145119, №0189690, №70189352, №70189521 інформації про наявність у боржника рахунків у банках не приймались постанови про арешт коштів, внаслідок чого порушено вимоги частини 2 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження»;
2) за наявності у межах виконавчих проваджень №68425538, №63582107, №55636253 інформації про належне боржнику на праві власності майно порушено строки опису та арешту майна боржника, що призвело до порушення приписів частини 4 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження»;
3) безпідставне зняття арешту з коштів боржника у виконавчих провадженнях №67960205, №68073433, №68072857, №68073220, у зв`язку з чим порушено положення статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»;
4) вжиття у виконавчих провадженнях №55276496, №55592633, №59985459, №59474084 заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядок, які встановлено виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження» (п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»);
5) порушення строків винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень №67115234, №67117312, №67115417, №67117440, №67116831, №67117587, №67117660, №67117759, №67118420, №67109751, №67110018, №67115903, №67084941, №67084844, №67084248, №67083803, №67083626, №67083526, №67083375, №67083170, №67082912, №67084396, №67084718, №67249561, №67249175, №67247645, №67248435, №67247340, №67246404, №67246642, №67267655, №67281659, №67133295, №67278462, №67278844, №67282265, №67015136, №67209190 (ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»);
6) порушення вимог частини 1 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» стосовно об`єднання виконавчих проваджень №69516172, №69516147, №68403385, №69188752, №69182408, №69144854, №70549077, №62579198, №58587242, №69400087, №69154164, №69154109, №69128344, №69211486, №69211547, №70000527, №70000442, №69423620, №69506403, №69506572, №69525133, №70102775, №70102747, №67594261, №70382473, №69801267, №69801184, №49260598, №69462631, №68491578, №69807537, №69834109, №69465650, №69213291, №68403325, №69409703, №69414965, №68056015, №69211421, №69423579, №69524936, №67076158, №69957574, №68491089, №69135121, №69135098, №69367033, №6482733, №69833793, №69063624, №69600652, №69412304, №70549119, №69414968, №69462135, №69400146, №69794371, №69795397, №69128821, №69639490, №69828680, №69223128, №70151183, №70402709, №70298147, №69526510, №69518868, №70102801, №67075942, №70516554, №69956542, №68969200, №68969199, №67834493, №68532948, №33403058, №32886503;
7) за виконавчими провадженнями №28746785, №41982753, №56333519, №69357358, №69357348, №69357340, №69357368 перевіркою виявлено порушення пунктів 3 та 4 розділу X Інструкції з організації примусового виконання рішень у частині відсутності щомісячних звітів про здійснення відрахувань коштів та нездійснені перевірок бухгалтерій підприємств;
8) порушення вимог абзацу чотирнадцятого пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» за виконавчими провадженнями №49965538, №66053288, №62056398, №69933552, №67545776, №69949119, №63051717, №63121233 щодо вжиття заходів примусового виконання   виконавчих написів нотаріуса;
9) за виконавчими провадженнями №56333519, №67410394, №66770622 встановлено порушення вимог частини четвертої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо нездійснення обчислення розміру заборгованості із сплати аліментів щомісяця;
10) за виконавчими провадженнями №57976144, №58052945, №58264482, №63302976, №56444922, №63302860, №60541372, №569101572, №56886548, №57009490, №50372585, №59372616, №56445440, робочою групою виявлено порушення вимог частини 12 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо відсутності складених протоколів відносно боржників по аліментам;
11) за виконавчим провадженням № 69435310 встановлено порушення строків зняття арешту з майна боржника, які визначено вимогами абзаців 14 та 15 пункту 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень. Крім того, за вказаним виконавчим провадженням, в порушення вимог абзацу 15 пункту 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, порушено строки вилучення обтяження №29947239 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Вищезазначені порушення встановлені за виконавчими провадженнями №68522351, №29272197, №69486909, №69422810, №63573450, №70189954, №69475493, №69413826;
12) за виконавчими провадженнями №62757033, №69399697, №37677925, №69492439, №68475163, №69430087, №69431653, в порушення вимог абзацу 15 пункту 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на момент перевірки не вилучено обтяження.
Надаючи оцінку першим двом порушенням колегія суддів зазначає таке. 
Строки прийняття рішень виконавцями та вчинення виконавчих дій унормовано положеннями статті 13 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.
Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.
Отже, наведеними законодавчими приписами визначено момент не пізніше якого державний виконавець накладає арешт на майно (кошти), здійснює опис та арешт майна.
Висуваючи ОСОБА_2 звинувачення про порушення частини 2 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» дисциплінарна комісія вказала, що при надходженні інформації про наявність у боржника рахунків у банках не приймалось постанов про арешт коштів.
Однак, з такою позицією погодитися неможливо, адже як установлено колегією суддів державними виконавцями Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у межах виконавчих проваджень №70191203, №70259554, №70189423, №70069066, №70145119, №0189690, №70189352, №70189521 приймались постанови про арешт коштів боржника, а саме від 21.12.2022, 09.11.2022, 07.11.2022, 13.12.2022, 02.11.2022, 04.11.2022, 02.11.2022 (т.І а.с.111-118).
Означене спростовує доводи суб`єкта владних повноважень про порушення ОСОБА_1 положень частини 2 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження».
Стосовно здійснення опису та арешту майна у виконавчих провадженнях №68425538, №63582107, №55636253, колегією суддів установлено наступні обставини.
Як з`ясовано апеляційним адміністративним судом, у межах виконавчого провадження №68425538 опис майна не проводився у зв`язку із відсутністю технічної документації на нерухоме майно боржника. Державним виконавцем до КП «МЕТІ та РОН» направлено запит щодо технічної документації, проте таку технічну документацію до органу ДВС направлено не було. 
У межах виконавчого провадження 63582107 виконавчим документом встановлено чіткий порядок виконання рішення, а саме конфіскація усього майна окрім житла. Згідно відомостей ДРРП на нерухоме майно, за боржником зареєстрована частина трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично є житлом боржника. При цьому, іншого нерухомого майна за боржником не зареєстровано. 
Щодо виконавчого провадження 55636253, то ще до його відкриття, а саме 04.10.2017, майно, зокрема, 1/2 частина гаража, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , перереєстровано на іншого власника, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою з ДРРП, а отже за боржником відсутнє нерухоме майно, на яке можливо звернути стягнення. 
Означене виключало можливість здійснити опис та арешт майна у виконавчих провадженнях №68425538, №63582107, №55636253, а відтак і нівелює обґрунтування відповідача відносно порушення ОСОБА_3 приписів частини 4 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження».
Відносно зняття арешту з коштів боржника у виконавчих провадженнях №67960205, №68073433, №68072857, №68073220, суд апеляційної інстанції зауважує таке. 
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 на посаду начальника Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) призначено 11.04.2022.
Між тим, постанови про зняття арешту з коштів у межах виконавчих проваджень №67960205, №68073433, №68072857, №68073220 державними виконавцями Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято 21.01.2022, 02.02.2022, 04.02.2022, 01.02.2022, тобто до призначення позивачки на посаду начальника органу ДВС.
Наведене, на думку апеляційного суду, не дає підстав пов`язувати допущенні державними виконавцями порушення статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» із ОСОБА_3 , оскільки на той час вона на займала посаду начальника Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та не здійснювала контроль за діяльністю таких працівників. 
Щодо вжиття заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядок, які встановлено виконавчим документом, колегія суддів зазначає таке. 
Так, дійсно відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
В обґрунтування такого порушення у довідці за результатами позапланової цільової перевірки від 26.01.2023 зазначено, що при здійсненні виконавчого провадження із звернення стягнення на транспортний засіб боржника державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника.
Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що положеннями п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено заборони на прийняття постанов про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника під час здійснення виконавчого провадження із звернення стягнення на транспортний засіб боржника, а тому таке порушення є необґрунтованим. 
Стосовно порушення строків винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень №67115234, №67117312, №67115417, №67117440, №67116831, №67117587, №67117660, №67117759, №67118420, №67109751, №67110018, №67115903, №67084941, №67084844, №67084248, №67083803, №67083626, №67083526, №67083375, №67083170, №67082912, №67084396, №67084718, №67249561, №67249175, №67247645, №67248435, №67247340, №67246404, №67246642, №67267655, №67281659, №67133295, №67278462, №67278844, №67282265, №67015136, №67209190, апеляційний адміністративний суд зауважує наступне. 
З матеріалів справи убачається, що виконавче провадження №67115234 відкрито 04.02.2022, №67117312 – 04.02.2022, №67115417 – 04.02.2022, №67117440 – 04.02.2022, №67116831 – 04.02.2022, №67117587 – 04.02.2022, №67117660 – 04.02.2022, №67117759 – 04.02.2022, №67118420 – 04.02.2022, №67109751 – 04.02.2022, №67110018 – 04.02.2022, №67115903 – 04.02.2022, №67084941 – 04.02.2022, №67084844 – 04.02.2022, №67084248 – 04.02.2022, №67083803 – 04.02.2022, №67083626 – 04.02.2022, №67083526 – 04.02.2022, №67083375 – 04.02.2022, №67083170 – 04.02.2022, №67082912 – 04.02.2022, №67084396 – 04.02.2022, №67084718 – 04.02.2022, №67249561 – 01.11.2021, №67249175 – 01.11.2021, №67247645 – 01.11.2021, №67248435 – 01.11.2021, №67247340 – 01.11.2021, №67246404 – 01.11.2021, №67246642 – 01.11.2021, №67267655 – 02.11.2021, №67281659 – 03.11.2021, №67133295 – 03.11.2021, №67278462 – 04.11.2021, №67278844 – 04.11.2021, №67282265 – 05.11.2021, №67015136 – 07.11.2021, №67209190 – 11.11.2021.
Як установлено вище, ОСОБА_1 на посаду начальника Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) призначено 11.04.2022, тобто після прийняття державними виконавцями постанов про відкриття виконавчих проваджень.
Означене, на думку апеляційного суду, не дає підстав пов`язувати допущенні державними виконавцями порушення статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» із ОСОБА_3 , оскільки на той час вона на займала посаду начальника Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та не здійснювала контроль за діяльністю таких працівників.
Відносно об`єднання виконавчих проваджень №69516172, №69516147, №68403385, №69188752, №69182408, №69144854, №70549077, №62579198, №58587242, №69400087, №69154164, №69154109, №69128344, №69211486, №69211547, №70000527, №70000442, №69423620, №69506403, №69506572, №69525133, №70102775, №70102747, №67594261, №70382473, №69801267, №69801184, №49260598, №69462631, №68491578, №69807537, №69834109, №69465650, №69213291, №68403325, №69409703, №69414965, №68056015, №69211421, №69423579, №69524936, №67076158, №69957574, №68491089, №69135121, №69135098, №69367033, №6482733, №69833793, №69063624, №69600652, №69412304, №70549119, №69414968, №69462135, №69400146, №69794371, №69795397, №69128821, №69639490, №69828680, №69223128, №70151183, №70402709, №70298147, №69526510, №69518868, №70102801, №67075942, №70516554, №69956542, №68969200, №68969199, №67834493, №68532948, №33403058, №32886503, апеляційний адміністративний суд наголошує таке. 
Особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника визначено статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно із частиною 1 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.
В обґрунтування такого порушення у довідці за результатами позапланової цільової перевірки від 26.01.2023 зазначено, що державними виконавцями не прийнято постанов про об`єднання виконавчих проваджень у зведені виконавчі провадження.
Однак, колегія суддів відмічає, що як у довідці за результатами позапланової цільової перевірки від 26.01.2023, так і в поданні дисциплінарної комісії від 20.04.2023 наведено лише загальний перелік номерів виконавчих проваджень у яких, на думку відповідача, наявні такі порушення. 
Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що відповідачем не розкрито ані суті таких виконавчих проваджень, ані складу їх учасників. Такі критерії є основними під час вирішення питання щодо об`єднання виконавчих проваджень у зведене.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що висунуте ОСОБА_1 звинувачення про порушення частини 1 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» суб`єктом владних повноважень належним чином не обґрунтовано та не доведено.  
Щодо тверджень відповідача про те, що  в порушення приписів пунктів 3 та 4 розділу X Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавчі провадження №28746785, №41982753, №56333519, №69357358, №69357348, №69357340, №69357368 не містять щомісячних звітів про здійснення відрахувань коштів та нездійснені перевірок бухгалтерій підприємств, колегія суддів відмічає наступне. 
Відповідно до пунктів 3 та 4 розділу X Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів. Копія зазначеної постанови залишається у виконавчому провадженні на контролі.
Постанова повинна містити, зокрема, вимогу щодо направлення звітів про здійснені відрахування та виплати із зазначенням періодичності подання звітів та адреси, на яку необхідно направляти звіти.
Контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою, в тому числі за заявою стягувача шляхом перевірки правильності та своєчасності відрахувань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами та фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, про що складається відповідний акт.
За наслідком дослідження змісту наведених норм, апеляційний адміністративний суд зазначає, що вони не кореспондуються із виявленим суб`єктом владних повноважень порушенням, адже такими положеннями взагалі непередбачено, що виконавчі провадження повинні містити щомісячні звіти про здійснення відрахувань коштів та нездійснені перевірок бухгалтерій підприємств.
В контексті виявленого порушення слід також відмітити, що матеріали справи містять звіт про здійснення відрахування та виплати ТОВ «Ксімекс-Електро» щодо ОСОБА_4 у межах виконавчого провадження №669357368.
Згідно листа Управління поліції охорони в Одеській області від 2325 від 25.10.2022, з ОСОБА_5 утримуються аліменти на утримання дитини на користь ОСОБА_6 у розмірі 25% з усіх видів доходів.
Відповідно до листа медичного центру «МЕДІКАТ» від 09.11.2022 №154, ОСОБА_7 працює на посаді інженера з комп`ютерних систем та отримує заробітну плату. Аліменти на користь ОСОБА_8 не утримувались.
Згідно відповіді ДФС України про джерела отримання доходів боржника, інформація про джерела отримання доходів в ДРФО відсутня (ВП №56333519). 
Означене підтверджує, що контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржників державними виконавцями здійснюється, а тому суд апеляційної інстанції уважає недоведеним порушення ОСОБА_3 положень пунктів 3 та 4 розділу X Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.
Стосовно виявленого в діях ОСОБА_1 порушення вимог частини 12 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо необхідності складення протоколів відносно боржників по аліментам у межах виконавчих проваджень №57976144, №58052945, №58264482, №63302976, №56444922, №63302860, №60541372, №569101572, №56886548, №57009490, №50372585, №59372616, №56445440, то колегія суддів зазначає, що такі виконавчі провадження не мають жодного відношення до позивачки, адже виконуються державними виконавцями інших органів ДВС. 
Відносно порушення строків зняття арешту з майна боржника, вилучення обтяження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, апеляційний адміністративний суд зазначає таке. 
Мотивуючи означені порушення суб`єкт владних повноважень посилається на положення абзаців 14 та 15 пункту 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.
Згідно із абзацами 14 та 15 пункту 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення виноситься не пізніше наступного робочого дня з дня отримання виконавцем підтвердження наявності обставин для винесення такої постанови.
Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання відповідна постанова. У випадках, передбачених законом, виконавець на підставі постанови, передбаченої цим пунктом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження майна боржника.
З урахуванням наведеного, колегією суддів з`ясовано, що наведеними нормами не установлено строків зняття арешту з майна боржника, вилучення обтяження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Приписами абзаців 14 та 15 пункту 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, визначено строки винесення та надіслання уповноваженому органу для виконання постанови про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення.
Суд апеляційної інстанції вказує, що виявлені суб`єктом владних повноважень порушення не кореспондуються із положеннями абзаців 14 та 15 пункту 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, а тому не можуть кваліфікуватись як вчинення дисциплінарного проступку. 
В контексті проведеного дослідження слід також відмітити, що державними виконавцями Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі приймались постанови про закінчення виконавчих проваджень № 69435310, №68522351, №69422810, №29272197, №69486909, №63573450, №70189954, №69475493, №69413826, №62757033, №69399697, №37677925, №69492439, №68475163, №69430087, №69431653.
При цьому, порушення строків прийняття таких постанов та їх направлення для виконання до уповноважених органів апеляційним судом не установлено, а суб`єктом владних повноважень не доведено.
Також, з матеріалів справи убачається, що начальником Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Васильєвою С.О. неодноразово проводились перевірки законності виконавчих проваджень, що підтверджується наявними у матеріалах справи постановами від 10.11.2022 ВП №60824973/2022, ВП №60824878/2022, від 30.08.2022 ВП №52625231, від 18.08.2022 ВП №69604411, від 21.10.2022 ВП №49933514, від 03.11.2022 ВП №29032061.
Крім того, у Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) неодноразово проводились оперативні наради щодо діяльності органу державної виконавчої служби, про що свідчать наявні у матеріалах справи відповідні протоколи від 18.04.2022, від 08.05.2022, від 18.05.2022, від 08.06.2022, від 08.08.2022, від 22.08.2022, від 29.08.2022, від 08.09.2022, від 15.09.2022, від 07.11.2022, від 14.11.2022, від 28.11.2022, від 05.12.2022, від 12.12.2022, від 22.12.2022, від 02.01.2023, від 02.02.2023, від 14.02.2023, від 15.02.2023. 
Відтак, з урахуванням установлених обставин справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності притягнуто необґрунтовано та безпідставно, оскільки в досліджуваній ситуації суб`єктом владних повноважень належними та допустимими доказами не підтверджено вчинення начальником Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) дисциплінарного проступку. 
Означене спростовує твердження Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), які останнім наведено у відповідній частині апеляційної скарги.
При цьому, апеляційний адміністративний суд відхиляє доводи скаржника стосовно того, що судом першої інстанції належним чином не обґрунтовано рішення, адже приписами чинного процесуального законодавства не визначено критеріїв з урахуванням яких можливо було б вказувати про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення суду.  
За наслідком дослідження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 у справі №420/9588/23, колегія суддів вказує, що воно відповідає вимогам щодо змісту рішення, які визначено приписами статті 246 КАС України. 
Не є юридично спроможним також посилання відповідача на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції, у поєднанні із фактичними обставинами справи, містить суперечності, адже скаржником не конкретизовано в чому саме полягають такі суперечності та яким чином вони впливають на результат розгляду справи. 
Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини та зроблені апеляційним адміністративним судом висновку у повному обсязі спростовують наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає правильним висновок окружного адміністративного суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відносно здійсненого окружним адміністративним судом розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зауважує наступне.
Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно із статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Із системного аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України убачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Поняття «витрати на правову допомогу» у даному контексті  це витрати, пов`язані з розглядом справи, тобто кількість годин, проведених у судових засіданнях та інші витрати, пов`язані з розглядом справи в суді.
В свою чергу, документами, які підтверджують витрати на правничу допомогу є: договір про надання правової допомоги, в якому повинно бути обов`язково зазначено, в якій справі здійснюється представництво прав та інтересів, розмір гонорару, та порядок його оплати. Копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Довіреність (ордер). Документ, що свідчить про оплату послуг (платіжне доручення, банківська виписка, видатковий касовий ордер). Факт здійснення оплати підтверджує призначення платежу, щоб можливо було визначити, що дані витрати відносяться саме до конкретного договору та справи, а не до будь-якої іншої. 
Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачкою до матеріалів справи надано: договір про надання правової допомоги від 14.02.2023 №10/23, акт виконаних робіт від 08.09.2023 №2-10/23.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам «Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя» № R (81) 7, згідно із яким за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.  
Натомість, у межах даного апеляційного перегляду справи Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Одеса) не доведено, що присуджена судом першої інстанції до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу не є співмірною зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Вказуючи про неспівмірність скаржник наводить лише загальні формулювання без зазначення конкретних обставин по відношенню до даної справи.
Дослідивши матеріали справи, колегії суддів уважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000грн. відповідає складності справи та обсягу наданих послуг, а вартість правничої допомоги є співмірною до категорії складності справи та об`єктивно визначена окружним адміністративним судом.  
З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується із мотивами рішення Одеського окружного адміністративного суду щодо розподілу судових витрат та уважає їх правильними.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі мотиви не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 у справі №420/9588/23 за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування наказу – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	А.В. Крусян    Т.М. Танасогло