ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року	Львів	Справа № 260/6030/23 пров. № А/857/18573/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Гуляка В. В.,
                                                                                 Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року (ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у м. Ужгороді суддею Калинич Я. М.) в адміністративній справі № 260/6030/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

                                                      В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
-          визнати протиправною відмову Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради у призначенні ОСОБА_1 компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 ; 
-          зобов`язати Департамент соціальної політики Ужгородської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.12.2022 №1316341 про призначення компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду.
Позов обґрунтовував тим, що йому необґрунтовано та безпідставно відмовлено у призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги. Зазначав, що він у встановленому порядку здійснює догляд та надає соціальні послуги на непрофесійній основі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відповідно до висновків ЛКК має діагноз: ХІМ ІІ ст. (змішана) з стато-координаторними порушеннями. ІХС, стенокардія напруги ФК ІІ ГХ ІІ ст., 3 ст., ризик високий СН ІІ, унаслідок чого не здатна до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду. Проте, відповідач необґрунтовано та всупереч медичних показників дійшов висновків про те, що ОСОБА_2 не потребує стороннього догляду. 

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року позов задоволено. 
Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив Департамент соціальної політики Ужгородської міської ради, який вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення без врахування фактичних обставин справи, що призвело до невірного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, якими регламентовано спірні правовідносини. Просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб встановлено, що ОСОБА_2 не потребує надання соціальної послуги з догляду, оскільки її сума балів становить 108,5. Зазначає, що відповідно до чинного законодавства, якщо за результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг сума балів становить більш ніж 54 бали, особа не потребує надання соціальних послуг з догляду. 

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд апеляційної інстанції відповідно до статті 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є отримувачем соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є надавачем такої послуги.
Зазначені особи є членами сім`ї, мати та син, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 31.07.1973, спільно проживають.
05 грудня 2022 року позивач звернувся до Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради з заявою та документами для призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги ОСОБА_3 
16 грудня 2022 року співробітники Департаменту склали Акт обстеження сім`ї № 362, в якому зробили висновок-рекомендацію про не призначення компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, відповідно до якого ОСОБА_2 не потребує постійного стороннього догляду.
02 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради із заявою, в якій просив надати йому довідку про отримання соціальної допомоги, її розмір та терміни виплати.
29 січня 2023 року ОСОБА_1 отримав повідомлення Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради від 24 січня 2023 року, зі змісту якого видно, що йому не рекомендовано у призначенні компенсації, оскільки сума балів індивідуальних потреб вище 55 балів, а також отримав копію акта обстеження сім`ї.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував його тим, що питання наявності порушень функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, не можуть вирішуватися під час складання акта про проведення обстеження сім`ї.
За таких умов висновок відповідача про те, що ОСОБА_2 є здатною до самообслуговування та може задовольняти потреби без допомоги сторонніх осіб є помилковим, сформований всупереч Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, а також із порушенням наказу Міністерства соціальної політики України № 37 від 29.01.2021 “Про затвердження форм документів, необхідних для призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі”.
Водночас, саме наявність виданої форми первинної облікової документації № 080-2/о “Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі” засвідчує неможливість ОСОБА_2 самообслуговуватися, а також її потребу в соціальній послузі.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції спору та достатності ним захисту порушеного права, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що призначення державної соціальної допомоги здійснюються органами соціального захисту населення і належить до їхніх дискреційних повноважень.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Закону України №2671-VIII від 17.01.2019 “Про соціальні послуги” (далі - Закон № 2671-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 2671-VIII соціальні послуги дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частинами шостою, сьомою статті 13 Закону № 2671-VIII фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: 1) особами з інвалідністю I групи; 2) дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; 5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органу, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.
Фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.
Відповідно до статті 21 Закону № 2671-VIII рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів приймає структурний підрозділ з питань соціального захисту населення уповноважених органів системи надання соціальних послуг, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 11 цього Закону.
Рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг приймається протягом 10 робочих днів з дня одержання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг за результатами оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах. Рішення про відмову у наданні соціальної послуги може бути оскаржено у судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859 затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, який встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є, серед іншого, громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями (далі Порядок №859).
Відповідно до пункту 2 Поряду № 859 компенсація не призначається:
1) фізичним особам, які надають соціальні послуги особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку, якщо такі особи отримують: соціальні послуги з догляду вдома, паліативного, стаціонарного догляду; виплати на догляд відповідно до Законів України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, “Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю”, “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, “Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю” (крім осіб з інвалідністю з дитинства I групи);
2) фізичним особам, які надають соціальні послуги та отримують допомогу на догляд відповідно до Закону України “Про психіатричну допомогу”;
3) фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на професійній основі.
Згідно з пунктом 6 Поряду № 859 для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до уповноваженого органу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пункті 7 цього Порядку, а особою/законним представником особи, яка потребує надання соціальних послуг, подається заява про згоду отримувати соціальні послуги.
Згідно з пунктом 14 Порядку № 859 компенсація призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця з дня звернення подано всі необхідні документи.
Рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається уповноваженим органом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, і наступного дня після його прийняття надсилається фізичній особі, яка надає соціальні послуги.
Для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики.
Якщо фізична особа надає соціальні послуги за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має інше зареєстроване місце проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 407 від 09.03.2021 “Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я” затверджено форму первинної облікової документації № 080-2/о “Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі” та інструкцію щодо її заповнення.

Згідно Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-2/о “Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі” висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги (п. 3).
Висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859.
Висновок призначений для надання до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районної, районної у м. м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міської, міста обласного значення, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (пункт 10).

Наказом Міністерства соціальної політики України № 37 від 29.01.2021 “Про затвердження форм документів, необхідних для призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі” затверджено форму акта про проведення обстеження сім`ї.
При цьому основними положеннями такого акту є відомості про те, що особа, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі: проживає / не проживає разом із фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; періодичні надання соціальних послуг та висновок-рекомендація про призначення (не призначення) компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Тобто, питання наявності порушень функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, не можуть вирішуватися під час складання акта про проведення обстеження сім`ї.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до медичного висновку ЛКК від 25 серпня 2022 року № 31/4/6 ОСОБА_2 потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.
Також, відповідно до лікарських висновків ОСОБА_2 є особою, якій поставлено діагноз: ХІМ ІІ ст. (змішана) з стато-координаторними порушеннями. ІХС, стенокардія напруги ФК ІІ ГХ ІІ ст., 3 ст., ризик високий СН ІІ, унаслідок чого не здатна до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду.

Саме наявність виданої форми первинної облікової документації № 080-2/о “Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі” засвідчує неможливість ОСОБА_2 самообслуговуватися, а також її потребу в соціальній послузі.

Разом з тим, підставою для відмови позивачу у призначенні компенсації слугувало те, що за результатами обстеження житлово-побутових умов встановлено, що ОСОБА_2 не потребує надання соціальних послуг.

Дослідивши долучений до матеріалів справи висновок про результатами комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг ОСОБА_2 встановлено сума балів 108,5, група рухової активності не вказана.
Проте, вказаний висновок не мстить жодних мотивів, критеріїв та доказів на їх підтвердження, за якими характеристиками визначено для ОСОБА_2 суму балів 108,5.
Також вказаний висновок не містить відомостей з приводу того, з яких причин та підстав уповноваженими фахівцями на комплексне обстеження не ураховано медичного висновку ЛКК від 25 серпня 2022 року № 31/4/6 ОСОБА_2 , згідно якого остання потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що в ході проведення комплексного обстеження уповноважені особи не надали належної оцінки медичного висновку ЛКК від 25 серпня 2022 року № 31/4/6 ОСОБА_2 , щодо стану її здоров`я, що стало підставою для відмови позивачу у призначенні вказаної компенсації.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відмова у наданні та виплаті компенсації позивачу як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі є протиправною, позаяк ґрунтується на неналежному висновку про результатами комплексного визначення індивідуальних потреб ОСОБА_2 на надання соціальних послуг за станом її здоров`я.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.   
Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року в адміністративній справі № 260/6030/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин