Справа № 297/1511/23

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

13.02.2024                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., за участі потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 ,

                                                        в с т а н о в и в:

Постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 18 липня 2023 року,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , гр. України, українця, 

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 130, ст.124 КУпАП, і на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП на ОСОБА_2 накладено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 ( п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп).

Відповідно до постанови, 03 травня 2023 року, о 21 год 50 хв, між населеними пунктами с. Сільце - м. Іршава Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Caddy» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався попереду, внаслідок чого дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Окрім того, 03.05.2023, о 21 год 52 хв, на автодорозі Н 09, між населеними пунктами с. Сільце - м. Іршава Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка вимова. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Стверджує, що при зіткненні автомобілів та після настання ДТП ОСОБА_2 за кермом транспортного засобу не перебував, а знаходився на задньому сидінні. Натомість працівники поліції належним чином не встановили особу водія автомобіля. Транспортний засіб знаходився на узбіччі дороги у нерухомому стані. Апелянт вважає, що протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в таких не викладена суть адміністративного правопорушення. На відеозаписі, який міститься у матеріалах справи не зафіксовано ні момент ДТП, ні те, що ОСОБА_2 керував автомобілем. Вважає, що у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП немає чіткого формулювання правопорушення, вчиненого ОСОБА_2 . Так, відповідно до його змісту, протокол складено відносно ОСОБА_2 : «… за відмову від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку», без конкретизації, чи відмовився ОСОБА_2 від освідування на місці зупинки чи в закладі охорони здоров`я. Постанову просить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , та його захисника, адвоката Данканича В. В., які були повідомлені належним чином про місце, дату й час судового засідання, що підтверджується довідками про доставку SMS- повідомлення від 01.12.2023. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 апеляційний суд бере до уваги те, що розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема: 26.09.2023 (а. с. 53-57), 30.11.2023 (а. с. 58-61), - за заявою адвоката Данканича В. В., і ОСОБА_2 жодного разу до апеляційного суду на розгляд справи не з`явився. Тому, при вирішенні питання щодо проведення судового засідання за відсутності ОСОБА_2 та його захисника, адвоката Данканича В. В., суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши думку потерпілого ОСОБА_1 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Так, відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №239084, 03 травня 2023 року, о 21 год 50 хв, між населеними пунктами с. Сільце - м. Іршава Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Caddy» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Підписами у протоколі ОСОБА_2 підтвердив, що з його змістом ознайомлений, копію процесуального документу отримав. 
У письмових поясненнях ОСОБА_2 підтвердив, що 03 травня 2023 року, він, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись між населеними пунктами с. Сільце - м. Іршава Хустського району Закарпатської області, був учасником ДТП (а. с. 2).
Письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_1 підтверджується те, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 03 травня 2023 року за його участі та участі іншого водія автомобіля марки «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 , який є винуватцем ДТП. При цьому, з пояснень убачається, що водій автомобіля марки «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 3). 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №239084 убачається, що 03.05.2023, о 21 год 52 хв, на автодорозі Н 09, між населеними пунктами с. Сільце - м. Іршава Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка вимова. Від огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Підписами у протоколі ОСОБА_2 підтвердив, що з протоколом ознайомлений, копію його отримав.
У матеріалах справи також містяться докази, які підтверджують, що обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення мали місце за участі ОСОБА_2 , а саме: схема місця ДТП від 03.05.2023 та відеозапис, який міститься на DVD-диску, на якому чітко зафіксовано подію за участі ОСОБА_2 : від моменту приїзду працівників поліції на місце ДТП, відмову водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зібрані у справі докази у своїй сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейські ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були упереджені при проведенні перевірки водія ОСОБА_2 та при оформленні відносно нього матеріалів справи про адміністративні правопорушення за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_2 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до підписання наявних у матеріалах справи процесуальних документів, – на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейські при виконанні свої посадових обов`язків діяли виключно у межах наданих йому повноважень.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги підтверджуючих даних, які свідчать про те, що стосовно ОСОБА_2 з боку поліцейських були вчинені незаконні методи, примус чи упередженість - докази, які можуть підтвердити цей факт відсутні, їх стороною захисту не додано ані до матеріалів справи, ані до апеляційної скарги.
Зазначені докази у справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_2 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на відеозаписі, який наявний у матеріалах справи, тому, на переконання апеляційного суду, поліцейський мав усі законні підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, належними письмовими доказами, у тому числі відеоматеріалом, безумовно підтверджується факт вчинення водієм ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що судом не з`ясовано фактичні обставини справи, апеляційний суд відхиляє. При цьому, на переконання суду апеляційної інстанції, жодних сумнівів у належності та достовірності доказів, які містяться у матеріалах справи, а саме: протоколів про адміністративні правопорушення, зміст яких відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; інших письмових доказів та відеозапису, на якому чітко зафіксовано, що на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 категорично відмовився, факт вчинення ДТП не оспорював, що підтвердив також потерпілий у ДТП ОСОБА_1 .
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про дотримання поліцейськими при оформленні матеріалів адміністративних правопорушень приписів Інструкції та відсутність неправомірних дій з боку поліцейських.
Невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд визнає як своєрідний спосіб ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинені ним правопорушення, передбачені ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, зі змісту доводів апеляційної скарги убачається, що ОСОБА_2 не заперечує той факт, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 03.05.2023 за участі транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , а також те, що саме ОСОБА_2 був на місці події. Разом з тим, апелянт ставить під сумніви належність та достовірність доказів на підтвердження факту керування ним автомобілем, оскільки, як стверджує апелянт, поліцейські прибули на місце ДТП, однак ОСОБА_2 не перебував за кермом транспортного засобу, він був виключно у якості пасажира, а не водія.
Відхиляючи доводи в цій частині, апеляційним судом береться до уваги те, що змістом письмових пояснень ОСОБА_2 підтверджується те, що саме ОСОБА_2 , а не інша особа керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 , у вказаному у протоколі місці та у зазначений час, і саме він був учасником дорожньо-транспортної пригоди. Жодних посилань на те, що в автомобілі перебував інший водій, а ОСОБА_2 був виключно у якості пасажира, ні письмові пояснення ОСОБА_2 , ні письмові пояснення потерпілого ОСОБА_1 , не містять, відомості про такі відсутні як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і на відеозаписі, який наявний у матеріалах справи. Так, з відеоматеріалу убачається, що ОСОБА_2 , перебуваючи на місці ДТП, не заперечував той факт, що є учасником дорожньо-транспортної пригоди, при цьому у автомобілі не було нікого, окрім ОСОБА_2 .
Водночас, апеляційний суд враховує і те, що ОСОБА_2 дії поліцейських не оскаржувались, що підтверджується відсутністю відповідних відомостей у матеріалах справи. При цьому апеляційний суд бере до уваги і те, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 у вказані у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП час та місці також не оспорюється.
Окрім того, на відеозаписі чітко відображено, що матеріали адміністративних правопорушень за ч. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 складались поліцейськими у його присутності. Підписи ОСОБА_2 у протоколах, свідчать про те, що він ознайомлений з їх змістом, тобто на момент складання протоколів ОСОБА_2 було роз`яснено у зв`язку з чим відносно нього оформляються протоколи про адміністративні правопорушення – за вчинення ДТП, - ст. 124 КУпАП, та за відмову ОСОБА_2 пройти у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №239084 у графі «До протоколу додаються», чітко вказано, що до протоколу долучено пояснення свідка відмови ОСОБА_2 від освідування, громадянина ОСОБА_1 , відеодиск з місця події; у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №239084 у графі «До протоколу додаються», зазначено, що до протоколу додано письмові пояснення учасників ДТП, схему місця ДТП тощо. Зі змістом цих процесуальних документів ОСОБА_2 також було ознайомлено, заперечень щодо того, що у нього є сумніви відносно складеної схеми місця ДТП та достовірності відомостей, викладених у процесуальних документах, ОСОБА_2 не висловлював. Тому будь-які доводи сторони захисту про те, що протоколи про адміністративні правопорушення не можна брати до уваги, оскільки такі не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, апеляційним судом розцінюються критично, позаяк такі свого підтвердження не знайшли.
Так, у протоколах про адміністративні правопорушення, складених відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та за ст. 124 КУпАП зазначено: дату і місце їх складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 ; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення як за ст. 124 КУпАП, так і за ч. 1 ст. 130 КУпАП; нормативний акт, який передбачає відповідальність за ці правопорушення; прізвище, адресу свідка і потерпілого ОСОБА_1 ; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протоколи підписані особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та свідком і потерпілим ОСОБА_1 . 
Апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис з місця події не можна вважати належним доказом у справі, позаяк на ньому не зафіксовано момент ДТП і факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом.
При дослідженні відеозапису, який міститься в матеріалах справи, апеляційний суд констатує, що вказаний відеоматеріал надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, детально відновити послідовність подій за участі ОСОБА_2 . Тобто, на відеоматеріалі чітко зафіксовано, що поліцейські прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце за участі ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_1 , відтак оскільки у ОСОБА_2 були очевидні ознаки алкогольного сп`яніння, йому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій ОСОБА_2 відповів відмовою. Заперечень чи незгоди з тим, що це не ОСОБА_2 керував транспортним засобом, і, відповідно на момент ДТП за кермом автомобіля перебувала інша особа, ОСОБА_2 не висловлював. Зі змістом протоколів ознайомився, що підтверджується його особистими підписами. Вказаний відеоматеріал отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних у нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Долучений до матеріалів справи відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року під час проведення огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
Тому, твердження ОСОБА_2 про те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що саме він керував транспортним засобом, оскільки з бодікамер працівників поліції не вбачається, що ОСОБА_2 був за кермом автомобіля, апеляційним судом відхиляються. У підтвердження цих доводів апелянт, маючи достатньо часу та можливості, не здобув і не надав апеляційному суду будь-які докази.
На переконання апеляційного суду, зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Те, що ОСОБА_2 заперечує вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як спосіб уникнення адміністративної відповідальності за вчинені ОСОБА_2 адміністративні правопорушення за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд бере до уваги і те, що до апеляційної скарги ні ОСОБА_2 , ні його захисник, адвокат Данканич В.В., не надали жодних доказів, які можуть ставити під сумніви законність дій працівників поліції, обґрунтованість підстав для складання протоколів про адміністративні правопорушення, об`єктивність та правдивість показів свідка та потерпілого ОСОБА_1 .
Інші доводи апеляційної скарги правильності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди апелянта з рішенням місцевого суду.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодним чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_2 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративних правопорушень; що адміністративні стягнення на нього накладені згідно зі ст. ст. 33 - 36 КУпАП, є такими, що відповідають як характеру та ступеню адміністративних правопорушень, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, в тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_2 та адвокат Данканич В. В., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                              
                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_2 , залишити без задоволення. 
Постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 18 липня 2023 року, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, – залишити без зміни.
       Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН