Справа № 447/3346/23                                Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П. 
Провадження № 22-ц/811/3230/23                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
за участі секретаря: Салати Я.І.,
без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Миколаївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту смерті особи,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті її сина ОСОБА_5 , громадянин України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в місті Новий Розділ Львівської області, Україна, ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Попасна, Луганської області, Україна.
В обґрунтування вимог заяви покликалась на те, що її син проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , 07 грудня 2020 року його було призначено на посаду командира бойової машини-командира 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №263 від 28 грудня 2021 року сержант ОСОБА_5 був залучений до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях.
Вказувала, що в період з 09:00 по 17:00 годину 26 березня 2022 року під час бойового зіткнення та обстрілу з артилерійських снарядів 152 мм. реактивної системи залпового вогню «ГРАД», великокаліберного кулемету, стрілецької зброї, снайперського вогню по позиціях в районі оборони 3 механізованого батальйону в населеному пункті Попасна з напрямку населеного пункту Первомайськ її син ОСОБА_5 та інші військовослужбовці зникли. 
Стверджувала, що 27 березня 2022 року було проведено спеціальне розслідування для встановлення причин та умов безвісному зникненню військовослужбовців 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , за результатами якої ОСОБА_5 вважався таким, що зник безвісти за особливих обставин в одному з районів Луганської області.
Зазначала, що у зв`язку з тим, що її син загинув, а медична довідка відсутня, єдиним документом, що підтверджує його смерть є акт службового розслідування, вихідний №3680 від 15 березня 2023 року, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду для встановлення факту смерті сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою подальшого отримання свідоцтва про смерть.
Оскаржуваним рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2023 року заяву задоволено.
Встановлено юридичний факт смерті військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 під час проходження та виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини в м. Попасна, Луганської області.
Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що суд першої інстанції неправильно оцінив наказ командира в/ч НОМЕР_1 №86 від 07 квітня 2022 року, оскільки відповідно до вказаного наказу сержант ОСОБА_5 припинив участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, здійснення відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях з 26 березня 2022 року у звязку зі зникненням безвісти, відтак перший наказ втратив чинність на підставі пізніше прийнятого.
Крім цього вказує, що суд помилково оцінив сповіщення про факт загибелі військовослужбовця сержанта ОСОБА_5 від 09 квітня 2022 року, згідно якого тіло останнього було виявлено в морзі м. Бахмут, оскільки експертиза ДНК у встановленому порядку не проводилась, ідентифікація тіла загиблого не здійснювалась, впізнання тіла не проводилось, що ставить під сумнів факт загибелі особи.
Стверджує, що відповідно до сповіщення від 27 червня 2022 року № 591 сержавнт ОСОБА_5 станом на вказану дату числиться безвісти зниклим.
Зазначає, що висновком комісії в/ч НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_5 являється безвісті зниклим, жодного підтвердження про факт загибелі вказної особи комісією не встановлено.
Просить рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 22 лютого 2024 року, є дата складення повного судового рішення - 11 березня 2024 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом та матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 04 травня 1976 року батьками ОСОБА_5 вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
24 жовтня 1983 року рішенням Миколаївського районного суду Львівської області розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
03 грудня 1985 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 . Після реєстрації шлюбу пріщзвище дружини - " ОСОБА_10 ".
Командир бойової машини - командир 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призваний Миколаївським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Львівської області 07 грудня 2020 року та цього ж дня направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) №261 від 07 грудня 2020 року молодшого сержанта ОСОБА_5 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 07 грудня 2020 року №207-РС на посаду командира бойової машини-командира 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №263 від 28 грудня 2021 року сержант ОСОБА_5 був залучений до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії російської федерації у Донецькій і Луганській областях.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №86 від 07 квітня 2022 року сержант ОСОБА_5 припинив участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях з 26 березня 2022 у звязку із смертю (загибеллю).
В ході службового розслідування було встановлено, що в період з 09:00 по 17:00 годину 26 березня 2022 року під час бойового зіткнення та обстрілу з артилерійських снарядів 152 мм. реактивної системи залпового вогню «ГРАД», великокаліберного кулемету, стрілецької зброї, снайперського вогню по позиціях в районі оборони 3 механізованого батальйону в населеному пункті Попасна з напрямку населеного пункту Первомайськ, зник безвісти військовослужбовець командир бойової машини-командир 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_5 .
Комісією військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу №532-АД від 27 березня 2022 року проведено спеціальне розслідування для встановлення причин та умов безвісному зникненню військовослужбовців 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 02 червня 2016 року№ 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження -це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.
Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Вищевказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18.
Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.
За змістом п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне суд може встановлювати факти належності документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, строк дії якого неодноразово продовжувався.
Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими російською федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією російської федерації) починаючи з 07 квітня 2014. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України (абз.4 ч. 2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).
Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.
Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.
Необхідність встановлення вказаного факту за рішенням суду зумовлено відсутністю у заявника, яка є матір`ю померлого, документів, передбачених ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 18.12.2010 № 3307/5 (лікарське свідоцтво про смерть; фельдшерська довідка про смерть) у зв`язку із введенням на території України з 24 лютого 2022 воєнного стану та проведенням бойових дій у вказаному населеному пункті м. Попасна, судово-медична експертиза причин смерті ОСОБА_5 , у зв`язку із викладеними обставинами не проводилась.
Враховуючи, що смерть ОСОБА_5 настала в населеному пункті Попасна з напрямку населеного пункту Первомайськ, на території якої відбуваються бойові дії, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що отримати лікарське свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України було неможливим.
Встановлення факту смерті у судовому порядку заявнику потрібно для отримання у свідоцтва про смерть, яке у свою чергу є підставою для виникнення певних цивільних прав та обов`язків.
За наведених обставин, оцінивши усі докази, що є у справі у їх сукупності, враховуючи факт неможливості реєстрації смерті ОСОБА_5 у встановленому законом порядку і усунення цього порушення іншим шляхом, ніж судовим, не вбачається можливим, а також, оскільки заявник не може зареєструвати смерть свого сина для проведення державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва згідно чинного законодавства України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті у судовому порядку, що також за правилами ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2023 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 11 березня 2024 року.

Головуючий:                                                                 Савуляк Р.В.

Судді:                                                                         Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.