П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/4409/21	

Перша інстанція: суддя Ярощук В.Г.,
повний текст судового рішення
складено 17.08.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                          Танасогло Т.М.,
суддів:                                                   Шеметенко Л.П., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївської міської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом Обслуговуючого кооперативу "Обслуговуючий гаражний кооператив "Колодязний" до Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 22.04.2021 №4/311,-

В С Т А Н О В И В :
У червні 2021 року Обслуговуючий кооператив «Обслуговуючий гаражний кооператив «Колодязний» (далі позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Миколаївської міської ради (відповідач), в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 22.04.2021 № 4/311 про відмову ОК «ОГК «Колодязний» в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговуючого автогаражного кооперативу у Центральному районі м. Миколаєва.
Обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що питання про відмову йому в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою відповідачем було розглянуто разом з іншими двома питаннями та менш ніж за 2 хвилини відбулося голосування без обговорення та інших процедур. Позивач зазначив, що таке голосування порушує його права, а також права фізичних осіб як членів кооперативу на належний і відкритий розгляд питання органами влади. Також позивач вказував на те, що спірне рішення ґрунтується на Плані зонування території міста Миколаєва, затвердженому рішенням Миколаївської міської ради від 11.08.2016 № 6/3, яке постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 року у справі № 814/296/17, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018, визнано незаконним з моменту прийняття.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 у справі №400/4409/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2021, позов Обслуговуючого кооперативу «Обслуговуючий гаражний кооператив «Колодязний» було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Миколаївської міської ради від 22.04.2021 року № 4/311 про відмову Обслуговуючому кооперативу «Обслуговуючий гаражний кооператив «Колодязний» в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування автогаражного кооперативу у Центральному районі м. Миколаєва. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської міської ради на користь Обслуговуючого кооперативу «Обслуговуючий гаражний кооператив «Колодязний» судові витрати в сумі 2270,00 грн. 
Ухвалюючи указані вище судові рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд виходили з того, що постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 у справі № 814/296/17, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018, визнано незаконним рішення Миколаївської міської ради від 11.08.2016 № 6/3 «Про затвердження Плану зонування території міста Миколаїв» з моменту прийняття; рішенням Миколаївської міської ради від 17.05.2018 № 36/13 «Про затвердження плану зонування території міста Миколаєва», зокрема частину третю рішення Миколаївської міської ради від 11.08.2016 №     6/3 «Про затвердження Плану зонування території міста Миколаєва» визнано такою, що втратила чинність. 
За вказаного, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про те, що підстава відмови у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, зазначена у спірному рішенні від 22.04.2021 №     4/311, а саме: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 11.08.2016 № 6/3, у зв`язку із втратою чинності зазначеної містобудівної документації, не може вважатись правомірною.
Однак, постановою Верховного Суду від 16.03.2023 рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.08.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2021 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Скасовуючи судові рішення у даній справі Верховний Суд у мотивувальній частині постанови від 16.03.2023 зазначив зокрема, що суди попередніх інстанцій не встановили усі обставини, що мають значення для розгляду цієї справи та прийняття у ній законного та обґрунтованого рішення, а саме - не перевірили види можливого використання земельної ділянки, щодо якої позивачем подано заяву на отримання дозволу, відповідно до чинної містобудівної документації на місцевому рівні - Генерального плану м. Миколаєва та Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської МР від 17     травня 2018 року № 36/13, та не визначили, з огляду на допустимі види використання земельної ділянки, наявність підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування автогаражного кооперативу у Центральному районі м. Миколаєва.
За результатами нового розгляду даної справи, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2023 року позов Обслуговуючого кооперативу «Обслуговуючий гаражний кооператив «Колодязний» задоволено повністю.
Визнано протиправним і скасовано рішення Миколаївської міської ради від 22.04.2021 № 4/311 «Про відмову ОК «ОГК «Колодязний» наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування автогаражного кооперативу у Центральному районі м. Миколаєва».
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем подано на зазначене судове рішення апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції під час ухвалення рішення у справі норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати судове рішення та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилаючись на наявну в матеріалах справи копію листа департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 10.09.2023 №36873/12.01-24/21-2 та доданий до нього витяг (викопіювання) з Плану зонування території міста Миколаєва, що стосується земельної ділянки по вул.Колодязній, 14-А, відповідач вказує на хибність висновку суду першої інстанції щодо доведеності факту відповідності місця розташування земельної ділянки по вул.Колодязній, 14-А. Так, за доводами скаржника, згідно указаного вище листа №36873/12.01-24/21-2 підтверджується, що згідно Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 17.05.2018 №36/13, зазначена земельна ділянка відноситься до зони мішаної житлової забудови середньої поверховості та громадської забудови (Ж-4), супутніми видами використання якої є вбудовані, підземні, напівпідземні гаражі та відкриті стоянки. В свою ж чергу, розміщення наземних гаражів на вказаній території не відповідає вимогам Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 17.05.2018 №36/13. Скаржник також звертає увагу, що у витягу (викопіюванні) з Плану зонування території міста Миколаєва, що стосується земельної ділянки по вул.Колодязній, 14-А, наявна схема розміщення земельної ділянки по вул. Колодязній, 14-А, зона забудови та переважні, супутні, допустимі види використання спірної земельної ділянки, серед яких як зауважує скаржник, відсутня інформація щодо можливості розміщення наземних гаражів. 
Апелянт вважає, що вказана вище інформація та документи, на які в обґрунтування своєї правової позиції посилається відповідач у справі, є належними та допустимими доказами щодо невідповідності місця розташування земельної ділянки по вул. Колодязній, 14-А згідно містобудівної документації, відповідно до яких, суд першої інстанції мав можливість встановити відповідні обставини, зокрема на які посилається відповідач у справі та перевірити види можливого використання земельної ділянки по вул. Колодязній, 14А, про що безпосередньо вказував Верховний Суд - Касаційний адміністративний суд у постанові від 16.03.2023 по цій справі № 400/4409/21. Однак, на думку апелянта, суд першої інстанції не дослідив ці докази та безпідставно послався на те, що міською радою двічі не надано витяг з Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 17.05.2018 №36/13 по вул. Колодязній, 14-А. 
Крім того, як далі вказує скаржник, відповідач надавав до суду службові записки департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 06.04.2023 №8920/12.01-24/23-2, від 14.08.2023 №27667/12.01-24/23-2, від 10.09.2023 №36873/12.01-24/21-2 разом з доданим до них витягом (викопіювання) з Плану зонування території міста Миколаєва, що стосується земельної ділянки по вул. Колодязній, 14-А, в яких міститься інформація щодо невідповідності місця розташування спірної земельної ділянки містобудівній документації. 
Вказуючи про протиправність висновку суду першої інстанції щодо ненадання повторно Миколаївською міською радою витягу (викопіювання) з Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 17.05.2018 №36/13 стосовно зони по вул. Колодязній, 14-а, скаржник звертає увагу, що зі змісту наданого витягу (викопіювання) із Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 17.05.2018 №36/13 вбачається наявність описки, а саме помилково в адресі вказано назву вулиці «вул.Адмірала Макарова» замість «вул.Колодязна», між тим указана у витягу інформація щодо зони розміщення земельної ділянки по вул. Колодязній, 14-А та видів її використання є правильною, що за твердженнями апелянта вбачається із схеми розміщення цієї земельної ділянки.
Від позивача у справі надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вказуючи про хибність та необґрунтованість доводів скаржника, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін з тих підстав, що жодний довод апелянта не доводить правомірності прийняття рішення Миколаївської міської ради від 22.04.2021 №4/311, яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування автогаражного кооперативу орієнтовною площею 2251 кв.м. по вул. Колодязній, 14А у Центральному районі м.Миколаєва, не обґрунтовує наявність у відповідача підстав для висновку щодо невідповідності місця розташування земельної ділянки по вул.Колодязній, 14-А містобудівній документації. Посилання відповідача у справі на постійні технічні помилки та описки у документації, не є належним обґрунтуванням суб`єктом владних повноважень правомірності прийняття своїх рішень. 
Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній документів.
Згідно ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 у справі № 814/296/17, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 та постановою Верховного Суду від 11.01.2022, визнано незаконним рішення Миколаївської міської ради № 6/3 від 11.08.2016 «Про затвердження Плану зонування території міста Миколаїв» з моменту прийняття.
22.08.2019 Миколаївський окружний адміністративний суд у справі № 400/1931/19 постановив рішення, яким адміністративний позов Обслуговуючого кооперативу «Обслуговуючий гаражний кооператив «Колодязний» задоволено, визнано протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради щодо неприйняття рішення за заявою позивача від 18.02.2019 про надання документів дозвільного характеру та зобов`язано Миколаївську міську раду розглянути питання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2251 кв. м за адресою: м.     Миколаїв, вул. Колодязна, 14А.
На виконання вказаного рішення суду Миколаївська міська рада розглянула питання про надання дозволу позивачу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки, за результатами якого прийняла рішення від 22.04.2021 №     4/311 «Про відмову ОК «ОГК «Колодязний» наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування автогаражного кооперативу у Центральному районі м. Миколаєва» (далі-Рішення № 4/311) (а.с. 41, 43).
Згідно з пунктом 1 Рішення № 4/311 відповідач вирішив відмовити позивачу у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування автогаражного кооперативу, орієнтовною площею 2251 кв.м, по вул.Колодязній, 14А у Центральному районі м. Миколаєва.
Підставою для відмови у наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у Рішенні № 4/311 відповідач вказав на ч.3 ст.123 Земельного кодексу України, а саме невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації та також зазначив, що згідно з містобудівною документацією Генеральним планом міста Миколаєва, затвердженим рішенням Миколаївської міської ради від 18.06.2009 № 35/18, земельна ділянка відноситься до території багатоквартирної житлової забудови.
Крім того, у Рішенні № 4/311 вказано, що відповідно до Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 11.08.2016 № 6/3, земельна ділянка відноситься до зони мішаної багатоквартирної житлової забудови та громадської забудови (Ж-4), до переважного та супутнього виду використання якої зазначений об`єкт для зберігання автотранспортних засобів не відноситься.
Відсутні правові документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно, що знаходиться на земельній ділянці.»
Не погодившись з Рішенням відповідача № 4/311, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Рішення № 4/311 є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки відповідач не довів правомірності його прийняття.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновку суду першої інстанції, апеляційний суд враховує наступне.
Згідно з ч.1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених           цією Конституцією.
За приписами ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Як визначено ч.1 ст.3 ЗК України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Пунктом «в» ч.1 ст.12 ЗК України закріплено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
У відповідності до ч.1 ст. 41 ЗК України житлово-будівельним (житловим) та гаражно-будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового і гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації.
Статтею 116 ЗК України визначено підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності.
Згідно з абз.1 ч.1, ч.2 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
За приписами ч.3 ст.124 ЗК України, яка визначає порядок передачі земельних ділянок в оренду встановлено, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.
Частиною другою (абз.1, 2) ст. 123 ЗК України передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених     статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
В силу приписів абз.1 ч.3 ст.123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
З викладеного слідує, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, зокрема: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Водночас, право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 123 ЗК України, як вірно зауважив суд першої інстанції, чинним законодавством не передбачено.
Зі змісту оскаржуваного позивачем Рішення № 4/311 апеляційним судом встановлено, що підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування автогаражного кооперативу на підставі частини третьої статті 123 ЗК України, відповідач послався на невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам Генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації та зазначив, що згідно з містобудівною документацією Генеральним планом міста Миколаєва, затвердженим рішенням Миколаївської міської ради від 18.06.2009 № 35/18, земельна ділянка відноситься до території багатоквартирної житлової забудови. Відповідно до Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 11.08.2016 № 6/3, земельна ділянка відноситься до зони мішаної багатоквартирної житлової забудови та громадської забудови (Ж-4), до переважного та супутнього виду використання якої зазначений об`єкт для зберігання автотранспортних засобів не відноситься.
Як вбачається з матеріалів справи та було доцільно враховано судом першої інстанції, постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 у справі № 814/296/17, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 та постановою Верховного Суду від 11.01.2022, визнано незаконним рішення Миколаївської міської ради № 6/3 від 11.08.2016 «Про затвердження Плану зонування території міста Миколаїв» з моменту прийняття.
Рішенням Миколаївської міської ради від 17.05.2018 № 36/13 було затверджено новий План зонування території міста Миколаєва, відповідно до частини третьої якого рішення Миколаївської міської ради від 11.08.2016 № 6/3 визнано таким, що втратило чинність.
Отже, оскаржуване Рішення № 4/311 було прийнято на підставі скасованого Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням відповідача від 11.08.2016 №6/3, а не на підставі чинного Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 17.05.2018 № 36/13.
Поряд з цим, колегія суддів враховує, що скасовуючи судові рішення у цій справі, Верховний Суд у своїй постанові від 16.03.2023 року у даній справі №400/4409/21, зокрема у пунктах 38 і 52 мотивувальної частини вказував про те, що в даному випадку посилання відповідача на нечинний План зонування території міста Миколаєва, затверджений рішенням Миколаївської МР від 11 серпня 2016 року № 6/3, можна вважати технічною помилкою, що не може слугувати самостійною підставою для скасування адміністративного акта та в цій справі за висновками касаційного суду, посилання відповідача в спірному рішенні від 22 квітня 2021 року № 4/311 на План зонування, затверджений рішенням Миколаївської МР від 11 серпня 2016 року № 6/3, замість Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської МР від 17 травня 2018 року № 36/13, є формальним технічним недоліком адміністративного акта, який не міг вплинути на його правомірність, у зв`язку із чим суд у цій справі повинен перевірити види можливого використання земельної ділянки, щодо якої позивачем подано клопотання про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування автогаражного кооперативу, відповідно до чинної містобудівної документації на місцевому рівні Генерального плану м. Миколаєва та Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 17.05.2018 № 36/13.
З метою виконання вказаного вище висновку Верховного суду, як свідчать матеріали справи, ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 при новому розгляді справи було витребувано у Миколаївської міської ради витяг з Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 17.05.2018 № 36/13, що стосується зони по вул. Колодязній, 14А у Центральному районі м. Миколаєва.
Однак, на виконання ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 Миколаївська міська рада надала до матеріалів справи витяг (викопіювання) із Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 07.05.2018 № 36/13, стосовно зони по вул. Адмірала Макарова, 14А, а не по вул. Колодязній, 14А, безпосередньо якої стосується предмет цього спору та безпосередньо щодо якої витребував відповідний витяг суд першої інстанції.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 суд повторно витребував у відповідача витяг з Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 17.05.2018 № 36/13, щодо зони по вул. Колодязній, 14А у Центральному районі м. Миколаєва.
15.08.2023 з метою виконання вказаної ухвали суду першої інстанції від 10.08.2023 року, як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача до матеріалів справи надав клопотання та службову записку департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 14.08.2023 № 27667/12.01-24/23-2 згідно змісту якої стверджується, що відповідно до Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 17.05.2018 №36/13, земельна ділянка по вул. Колодязній, 14А м. Миколаєва відноситься до зони мішаної житлової забудови середньої поверховості та громадської забудови (Ж-4).
На підтвердження указаної інформації, своїх доводів та обґрунтувань, відповідач повторно надав до матеріалів справи витяг (викопіювання), щодо зони по вул. Адмірала Макарова, 14А. Між тим, як вже зазначено вище, спірні правовідносини стосуються земельної ділянки за адресою - вул.Колодязна, 14А.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідач надаючи двічі під час розгляду справи в суді першої інстанції до матеріалів справи документи, які не стосуються земельної ділянки за адресою - вул. Колодязна, 14-А з приводу якої й виник цей спір, будь-яких пояснень щодо неналежного виконання ухвал суду про витребування витягу з Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 17.05.2018 № 36/13 стосовно зони по вул. Колодязній, 14А, та замість чого подавав витяг (викопіювання) щодо зони по вул. Адмірала Макарова, 14А, яка знаходиться на відстані понад 3,5 км від запитуваної земельної ділянки, до суду не надав.
Тобто, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не довів наявності у нього тих підстав для прийняття оскаржуваного позивачем Рішення №4/311 безпосередньо які указані в його змісті, а саме невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам Генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації.
До апеляційної скарги апелянт також не надав жодних належних доказів у підтвердження своєї позиції про невідповідність місця розташування, зокрема витягу (викопіювання) з Плану зонування території міста Миколаєва затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 17.05.2018 №36/13 саме стосовно земельної ділянки за адресою- вул.Колодязна, 14-А.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з врахуванням приписів ч.2 ст. 77 КАС України, дослідивши вірно встановлені спірні обставини справи, розглянувши справу на підставі наявних у ній доказів, з огляду на ненадання відповідачем належних та допустимих доказів невідповідності місця розташування земельної ділянки по вул. Колодязна, 14-А вимогам Генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації в тому числі Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 17.05.2018 №36/13, зробив вірний висновок про наявність обґрунтованих (поза розумним сумнівом) підстав вважати доведеним факт відповідності місця розташування земельної ділянки, щодо якої позивач клопотав про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування автогаражного кооперативу, вимогам Генерального плану міста Миколаєва та іншій містобудівній документації.
Вказане своєю чергою спростовує застосовану відповідачем підставу для прийняття оскаржуваного позивачем Рішення №4/311.
Колегія суддів оцінює критично доводи апеляційної скарги з посиланнями на технічні помилки, описки в наданій до суду документації, а саме витягу (викопіюванні) з Плану зонування території міста Миколаєва затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 17.05.2018 №36/13 що стосується зони по Адмірала Макарова, 14-А, зокрема в частині неправильної назви вулиці (замість «вул.Колодязна» помилково указано «вул. Адмірала Макарова»), адже обґрунтування суб`єктом владних повноважень правомірності своїх рішень не може ґрунтуватись на документації, яка містить помилки/описки, які до того ж на переконання колегії суддів є суттєвими, оскільки до прикладу, зона по вул. Академіка Макарова, 14-А,  знаходиться на відстані понад 3,5 км. від земельної ділянки по вул. Колодязній, 14-А, на що ґрунтовно звернув увагу суд першої інстанції.
Отже, указані аргументи відповідача у справі є такими, що не спростовують правильність висновку суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного позивачем Рішення №4/311.
До того ж, відповідачем (апелянтом) до матеріалів справи так і не було надано витягу (викопіюванні) з Плану зонування території міста Миколаєва затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 17.05.2018 №36/13 що стосується зони саме по вул.Колодязній, 14-А з правильними назвами як вулиць, так і іншої необхідної інформації для можливості суду пересвідчитись у достовірності доводів відповідача, зокрема в частині щодо невідповідності місця розташування спірної земельної ділянки. на яких він наголошує, та які жодним доказом, що міститься в матеріалах справи, не доводяться.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що Верховний Суд у своїй постанові від 19.03.2023 р. по цій справі №400/4409/21 вказував, що відповідно до розділу ІІ наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010р. №548 «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель», землі житлової забудови – це землі, які використовуються для розміщення житлової забудови (житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше). Землі житлової забудови можуть включати, у тому числі землі, які використовуються для розміщення гаражного будівництва, а саме – для будівництва індивідуальних гаражів та для колективного гаражного будівництва.
Відтак, підсумовуючи усе вищенаведене, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги Миколаївської міської ради необґрунтованими та хибними, такими, що у сукупності з встановленими обставинами справи та дослідженими доказами, що містяться у справі, не доводять правомірності прийняття відповідачем оскаржуваного рішення №4/311, а відтак суд першої інстанції обґрунтовано та правильно визнав протиправним і скасував Рішення №4/311 від 22.04.2021р.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи та заперечення сторін є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Судове рішення про задоволення позову відповідає повністю встановленим ст.242 КАС України приписам.
Апеляційна скарга Миколаївської міської ради задоволенню не підлягає.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2023 року у справі №400/4409/21 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач 		Т.М. Танасогло	
Судді	  	Л.П. Шеметенко   О.І. Шляхтицький