УХВАЛА
 
7 лютого 2024 року
м. Київ
справа № 741/168/22
провадження № 51 - 3872 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 1 травня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 1 листопада 2023 року щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений просить перевірити вказані судові рішення 
в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Верховний Суд дійшов висновку, 
що її подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені 
у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
Зі змісту касаційної скарги засудженого вбачається, що останній не погоджується звироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 1 травня 
2023 року та ухвалою Київського апеляційного суду від 1 листопада 2023 року через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та просить закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Разом із цим, в обґрунтування своєї позиції засуджений фактично виражає свою незгоду з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, яким він надає власну оцінку, відмінну від наданої судами, при цьому вказує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинами провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Водночас, порушуючи питання про закриття кримінального провадження на підставіп. 3 ч. 1 ст. 284 КПК засуджений не наводить належного обґрунтування заявленої вимоги з огляду на положення статей 94, 284, 412, 419, 433 КПК у їх взаємозв`язку, враховуючи, що касаційний суд не може втручатися в аспекти оцінки судами першої й апеляційної інстанцій дослідженої ними сукупності належних, допустимих і достовірних доказів на предмет підтвердження чи не підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у провадженні. 
Крім того, заперечуючи свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 353 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 в обґрунтування цих доводів також посилається на положення норми 
ст. 414 КПК (невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого), що є суперечливим 
та перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись із вимогами касаційної скарги та межами касаційного перегляду судових рішень в цій частині.
Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на приписи ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, 
що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
Водночас, враховуючи невідповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне роз`яснити засудженому ОСОБА_4 його право на звернення за допомогою до свого захисника ОСОБА_5 для складання тексту касаційної скарги.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу  засудженого ОСОБА_4 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 1 травня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 1 листопада 2023 року залишити без руху і надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити останньому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                             ОСОБА_2                                ОСОБА_3