Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       13 березня 2024 року                                          м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника  ОСОБА_1  – адвоката Ярмольчука Віталія Сергійовича на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2023 року про притягнення  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: по АДРЕСА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2023 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн..
Не погодившись із постановою суду, захисник  ОСОБА_1  – адвокат Ярмольчук В.С. оскаржив її в апеляційному порядку. 
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи,  не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою. Наголошує, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували наявність у діях  ОСОБА_1  складу інкримінованого правопорушення, а тому його необґрунтовано притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Розглянувши клопотання захисника Максимова Д.А. про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, з метою допущення 
_______________________________________________________________________________________________________________________  
Справа №562/1309/23                                                                                Суддя в суді І інстанції – Ковалик Ю.А.
Провадження № 33/4815/221/24                                                                Суддя в суді апеляційної інстанції  –  Шимків С.С.
останнього до правосуддя, апеляційний суд приходить до висновку про його задоволення.
       Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.                                                                        
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.  
Стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з п. 14 ч. 1ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Диспозицією ч. 2 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за повторне вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність. 
Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 грудня 2022 року у справі №562/2668/22, яка набрала законної сили, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) грн..
Судом встановлено, що 16.04.2023 року о 09 год. 20 хв., в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , повторно протягом року, нецензурно висловлювався, кричав на колишню дружину ОСОБА_2 , чим вчинив насильство психологічного характеру, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Свідком протиправної поведінки ОСОБА_1 була ОСОБА_3 , яка у своїх письмових поясненнях підтвердила, що останній, в її присутності, вчиняв відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 насильство психологічного характеру.
Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.173-2 КУпАП.
Вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №133147 від 16 квітня 2023 року, письмовими поясненнями  ОСОБА_2  та  ОСОБА_3 , а також постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 грудня 2022 року у справі №562/2668/22.
Факт вчинення вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою. 
Разом з цим, 13 березня 2024 року, ОСОБА_2 звернулася до Рівненського апеляційного суду із заявою, якою визнала апеляційну скаргу захисника Максимова Д.А. та не заперечила щодо скасування постанови місцевого суду із закриттям провадження у справі. 
За змістом ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності.
Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами (ст.ст. 23, 33 КУпАП).
Враховуючи ставлення потерпілої до вчиненого  ОСОБА_1  правопорушення, яка не заперечує щодо задоволення апеляційної скарги і скасування постанови місцевого суду, апеляційний суд приходить до висновку, що незважаючи на те, що в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, наявні також підстави для визнання таких дій малозначними у відповідності до ст. 22 КУпАП.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та закриття провадження у справі на підставі ст. 22 КУпАП.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 22, 294КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника  ОСОБА_1  – адвоката Ярмольчука Віталія Сергійовича про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.
Поновити захиснику  ОСОБА_1  – адвокату Ярмольчуку Віталію Сергійовичу строк апеляційного оскарження постанови Здолбунівського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2023 року.
Апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1  – адвоката Ярмольчука Віталія Сергійовича задовольнити частково.
Постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2023 року скасувати.
Визнати  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі ст. 22 КУпАП, обмежитись усним зауваженням.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду                                                         Шимків С.С.