ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року 
м. Київ

справа №280/7418/23
адміністративне провадження № К/990/3165/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О. А.,
суддів: Білак М.В., Мацедонської В.Е., 
розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1 до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов та стягнення коштів, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою  Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2024 року, ухвалену у складі колегії суддів: Малиш Н.І. (головуючий), Щербака А.А.,  Баранник Н.П.,
І. Суть спору:
1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), у якому просила суд:
1.1. визнати дії відповідача, що полягали у відмові скасувати постанови протиправними; 
1.2. визнати протиправною та скасувати постанову від 08.04.2021 у рамках ВП НОМЕР_1 державного виконавця Запорізького РВДВС Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 ; 
1.3. визнати протиправною та скасувати постанову від 08.04.2021 у рамках ВП НОМЕР_2 державного виконавця державного виконавця Запорізького РВДВС Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про відкриття виконавчого провадження та інші постанови винесені в рамках цього ВП; 
1.4. стягнути на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 8358,31 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
2. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що оскаржені постанови прийняті в порушення норм матеріального права. Державний виконавець не проводив жодних виконавчих дій в рамках ВП НОМЕР_1 та не стягував у примусовому порядку суму зазначену у виконавчому листі.  
3. Відповідач позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 18.08.2015 року у справі №371/904/15-ц (провадження №2/371/320/15) задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1     - стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 43499 доларів США 55 центів, що еквівалентно до національної валюти України за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку 1019743 (один мільйон дев`ятнадцять тисяч сімсот сорок три) гривні 64 копійки; стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства     "Райффайзен Банк Аваль по 1218 гривень сплаченого судового збору.
5. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08.12.2015 року у справі №371/904/15-ц (провадження №22-ц/780/5845/15) апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Миронівського районного суду Київської області від 18.08.2015 року залишено без змін.
6. Постановою від 10.10.2016 року відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа №371/904/15-ц, виданого 25.08.2015 року Миронівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" суму 957425,10 грн.
7. 27.01.2020 року заступником начальника відділу Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Тимофєєвою О.Г. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП НОМЕР_1, якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 .
8. При примусовому виконанні виконавчого листа №371/904/15-ц, виданого 25.08.2015 Миронівським районним судом Київської області, у межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 з ОСОБА_1 були стягнуті кошти, що підтверджується Розпорядженнями: НОМЕР_1 від 24.04.2019 на суму 270,21 грн.; НОМЕР_1 від 22.05.2019 на суму 149,70 грн.; НОМЕР_1 від 01.07.2019 на суму 149,70 грн.; НОМЕР_1 від 05.08.2019 на суму 200,00 грн.; НОМЕР_1 від 22.08.2019 на суму 200,00 грн.; НОМЕР_1 від 17.09.2019 на суму 200,00 грн.; НОМЕР_1 від 17.10.2019 на суму 200,00 грн.; НОМЕР_1 від 21.11.2019 на суму 200,00 грн.; НОМЕР_1 від 24.01.2020 на суму 200,00 грн.; НОМЕР_1 від 27.01.2020 на суму 200,00 грн.; НОМЕР_1 від 24.02.2020 на суму 200,00 грн.; НОМЕР_1 від 05.03.2020 на суму 772,80 грн.; НОМЕР_1 від 02.04.2020 на суму 200,00 грн.; НОМЕР_1 від 10.04.2020 на суму 772,80 грн.; НОМЕР_1 від 23.04.2020 на суму 200,00 грн.; НОМЕР_1 від 21.05.2020 на суму 210,00 грн.; НОМЕР_1 від 25.06.2020 на суму 210,00 грн.; НОМЕР_1 від 08.07.2020 на суму 462,88 грн.; НОМЕР_1 від 10.08.2020 на суму 695,15 грн.; НОМЕР_1 від 14.09.2020 на суму 579,60 грн.; НОМЕР_1 від 18.09.2020 на суму 840,00 грн.; НОМЕР_1 від 21.10.2020 на суму 905,71 грн.; НОМЕР_1 від 09.11.2020 на суму 615,82 грн.; НОМЕР_1 від 16.11.2020 на суму 515,17 грн.; НОМЕР_1 від 17.11.2020 на суму 420,00 грн.; НОМЕР_1 від 21.12.2020 на суму 420,00 грн.; НОМЕР_1 від 19.01.2021 на суму 420,00 грн.; НОМЕР_1 від 15.02.2021 на суму 420,00 грн.; НОМЕР_1 від 22.03.2021 на суму 440,00 грн.
9. За розпорядженням НОМЕР_1 від 24.04.2019 з суми 270,21 грн. перераховано - 149,20 грн. на користь стягувача, 14,92 грн. виконавчого збору, 106,09 грн. витрат виконавчого провадження; Розпорядженням НОМЕР_1 від 22.05.2019 з суми 149,70 грн. перераховано - 136,09 грн. на користь стягувача, 13,61 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 01.07.2019 з суми 149,70 грн. перераховано - 136,09 грн. на користь стягувача, 13,61 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 05.08.2019 з суми 200,00 грн. перераховано - 181,81 грн. на користь стягувача, 18,19 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 22.08.2019 з суми 200,00 грн. перераховано - 181,81 грн. на користь стягувача, 18,19 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 17.09.2019 з суми 200,00 грн. перераховано - 181,82 грн. на користь стягувача, 18,18 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 17.10.2019 з суми 200,00 грн. перераховано - 181,82 грн. на користь стягувача, 18,18 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1/4 від 17.11.2019 з суми 200,00 грн. перераховано - 181,82 грн. на користь стягувача, 18,18 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1/4 від 24.01.2020 з суми 200,00 грн. перераховано - 181,82 грн. на користь стягувача, 18,18 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 27.01.2020 з суми 200,00 грн. перераховано - 181,82 грн. на користь стягувача, 18,18 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 24.02.2020 з суми 200,00 грн. перераховано - 181,82 грн. на користь стягувача, 18,18 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 24.03.2020 з суми 772,80 грн. перераховано - 707,09 грн. на користь стягувача, 65,71 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 02.04.2020 з суми 200,00 грн. перераховано - 181,82 грн. на користь стягувача, 18,18 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 10.04.2020 з суми 772,80 грн. перераховано - 702,55 грн. на користь стягувача, 70,25 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 23.04.2020 з суми 200,00 грн. перераховано - 181,82 грн. на користь стягувача, 18,18 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 21.05.2020 з суми 210,00 грн. перераховано - 190,91 грн. на користь стягувача, 19,09 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 25.06.2020 з суми 210,00 грн. перераховано - 190,91 грн. на користь стягувача, 19,09 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 08.07.2020 з суми 462,88 грн. перераховано - 420,80 грн. на користь стягувача, 42,08 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 10.08.2020 з суми 695,15грн. перераховано - 631,96грн. на користь стягувача, 63,19грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 14.09.2020 з суми 579,60 грн. перераховано - 526,91 грн. на користь стягувача, 52,69 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 18.09.2020 з суми 840,00 грн. перераховано - 763,64 грн. на користь стягувача, 76,36 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 21.10.2020 з суми 905,71 грн. перераховано - 823,38 грн. на користь стягувача, 82,33 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 09.11.2020 з суми 615,82 грн. перераховано - 559,84 грн. на користь стягувача, 55,98 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 16.11.2020 з суми 515,17 грн. перераховано - 468,34 грн. на користь стягувача, 46,83 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 17.11.2020 з суми 420,00 грн. перераховано - 381,82 грн. на користь стягувача, 38,18 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 21.12.2020 з суми 420,00 грн. перераховано - 381,82 грн. на користь стягувача, 38,18 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 19.01.2021 з суми 420,00 грн. перераховано - 381,82 грн. на користь стягувача, 38,18 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 15.02.2021 з суми 420,00 грн. перераховано - 381,82 грн. на користь стягувача, 38,18 грн. виконавчого збору; Розпорядженням НОМЕР_1 від 15.02.2021 з суми 440,00 грн. перераховано - 400,00 грн. на користь стягувача, 40,00 грн. виконавчого збору.
10. 08.04.2021 року представником АТ "Райффайзен Банк Аваль" подано до Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) заяву про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1 за заявою стягувача на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження".
11. 08.04.2021 року державним виконавцем Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савіловою Д.Р. винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП НОМЕР_1 щодо примусового виконання виконавчого листа №371/904/15-ц, виданого 25.08.2015 Миронівським районним судом Київської області, відповідно до якої стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 95742,51 грн.
12. 08.04.2021 року державним виконавцем Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Савіловою Д.Р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП НОМЕР_1, згідно з якою на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" повернуто стягувачу (ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") виконавчий документ (виконавчий лист №371/904/15-ц, виданий 25.08.2015 Миронівським районним судом Київської області).
13. 08.04.2021 року державним виконавцем Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Строган А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 щодо примусового виконання Постанови НОМЕР_1, виданої 08.04.2021 Запорізьким РВ ДВС Південно-Східного МРУМЮ (м.Дніпро), про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 94732,23 грн.
14. Позивач не погодившись із постановами від 08.04.2021 року про стягнення виконавчого збору та постановою про відкриття виконавчого провадження, не скасування їх відповідачем, тощо, звернулась до суду із зазначеним позовом.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
15. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
16. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що спірні постанови прийняті в межах повноважень та у спосіб визначений законодавством.
17. 18 січня 2024 року постановою Третього апеляційного адміністративного суду рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.
17.1. Визнано  протиправною та скасовано постанову від 08.04.2021 року у ВП НОМЕР_1 державного виконавця Запорізького РВДВС Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 .
17.2. Визнано протиправною та скасовано постанову від 08.04.2021 року у  ВП НОМЕР_2 державного виконавця державного виконавця Запорізького РВДВС Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про відкриття виконавчого провадження відкритого за виконавчим документом - постанова від 08.04.2021 НОМЕР_1.
17.3. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
18. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що  з урахуванням редакцій  Закону № 1404-VIII, які були чинними у період існування заборгованості позивача, база обрахунку виконавчого збору змінювалася, а саме: в період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28 серпня 2018 року  10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню. Разом з тим, державний виконавець під час прийняття постанови про стягнення виконавчого збору від 08.04.20221року за ВП НОМЕР_1 протиправно визначив суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню з боржника у розмірі 10 % від суми зазначеної у виконавчому документі, застосувавши таким чином фактично  Закон № 1404-VIII  у редакції  Закону № 2475-VIII, а не положення  статті 27 Закону № 1404-VІІІ  у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, які зменшували відповідальність позивача як боржника.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
19.  Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та  залишити без змін рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року.
20. Касаційна скарга подана з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
21. Скаржник вказав, що судом апеляційної інстанції ухвалено судове рішення без урахування висновків Верховного Суду, які викладено в постановах від 25 травня 2023 року у справі №420/1233/19 та від 30 червня 2021 року у справі №460/2478/19.
21.1. Відповідач зазначає, що поняття «нарахування виконавчого збору» та «стягнення виконавчого збору» є різними процесуальними діями, оскільки виконавчий збір нараховується у розмірі 10% від загальної суми заборгованості за виконавчим документом, а стягується та перераховується у розмірі 10% від фактично стягнутої суми, тобто кожного разу під час надходження грошових коштів на депозитний рахунок відділу. Таким чином, у нормах статті 27 Закону України №1404-УІІІ (у редакції до 28 серпня 2018 року) додатково закріплювався обов`язок державного виконавця дотримуватись пропорційного розподілу стягнутих з боржника грошових коштів, що призвело до дублювання аналогічних норм закону та було усунуто в оновленій редакції від 28 серпня 2018 року. Враховуючи вищезазначене, на думку скаржника, виконавчий збір завжди підлягав нарахуванню у розмірі 10% від суми заборгованості, тому застосування статті 58 Конституції України є недоцільним.
21.2. Скаржник звертає увагу, що законодавець визначив, що після повернення виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, у якому наводить суму стягнутого та залишок нестягненої суми виконавчого збору задля того, щоб відкоригувати послідуюче стягнення виконавчого збору, у разі повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. Водночас, така сума стягнення аж ніяк не впливає на розмір виконавчого збору, який після внесення змін до статті 27 Закону №1404-VIII стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню. Отже, саме тому у випадках передбачених чинним законодавством, після повернення виконавчого документа або закриття виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не було стягнуто, відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору є обов`язком, а не правом державного виконавця. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження. При цьому, скаржник посилається на правові висновки, які містяться у постанові Верховного Суду від 30.06.2021 у справі N 460/2478/19. Керуючись вищезазначеними положеннями, державним виконавцем в день винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу винесено постанову про стягнення виконавчого збору, який було нараховано у розмірі 10% від залишку заборгованості, що не було стягнуто.
21.3. При цьому, відповідач зазначає, що в оскаржуваній постанові міститься посилання на частину 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у попередній редакції, яка втратила чинність на момент виникнення спірних правовідносин, тобто судом апеляційної інстанції застосовано до спірних правовідносин правову норму, яка не підлягала застосуванню, що відповідає правовому висновку Верховного Суду, який міститься у постанові від 25.05.2023 у справі №420/1233/19. Вчинення виконавчих дій керуючись нормами закону, що втратили чинність є протизаконним та неможливим.
22. Позивач у відзиві на касаційну скаргу вказує на її безпідставність та просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
23. Частиною другою  статті 19 Конституції України  передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
24. Відповідно до  статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII  (далі - Закон № 1404-VIII, у редакції, чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 від 10.10.2016) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому  Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим  Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону  та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
25.  За  статтею 10 Закону № 1404-VIII  заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
26.  Відповідно до частини першої  статті 18 Закону № 1404-VІІІ  виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим  Законом  заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
27.  Згідно з пунктом 1 частини першої  статті 26 Закону № 1404-VIII  виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у  статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
28.  Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати  декларацію про доходи  та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому  статтею 27 цього Закону.
29.  Так, відповідно до частин першої та другої  статті 27 Закону №1404-VІІІ  у редакції, яка була чинна до 28.08.2018 (на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 від 10.10.2016), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
29.1.  Виконавчий збір стягується державним виконавцем  у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
30. За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої  статті 27 Закону № 1404-VIII  виконавчий збір не стягується:
- за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
- у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
- якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому  Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;
- за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього  Закону;
- у разі виконання рішення приватним виконавцем;
- за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
31. Частиною дев`ятою цієї ж статті 27 обумовлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
32.  Відповідно до пункту 1 частини першої, частини п`ятої  статті 37 Закону №1404-VIII  виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
33. За правилами частини п`ятої  статті 37 Закону № 1404-VIII  повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених  статтею 12 цього Закону.
34.  Приписами статей  40,  42 Закону № 1404-VІІІ  передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.
35.  Частиною третьою  статті 40 Закону № 1404-VІІІ  встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої  статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою  статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої  статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
36.  Згідно з частиною четвертою  статті 42 Закону № 1404-VІІІ  на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього  Закону  або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша  статті 42 Закону  відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
37.  Отже, з аналізу вищенаведених норм  Закону № 1404-VІІІ  (у редакції, що діяла до 28.08.2018) слідує, що  підставою для стягнення виконавчого збору  у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів  є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.
38.  Водночас  Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII, який набрав чинності 28.08.2018, внесені зміни до  статті 27 Закону № 1404-VІІІ, за змістом яких виконавчий збір стягується державним виконавцем  у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
VI. Висновок Верховного Суду
39. Відповідно до частини першої  статті 341 КАС України  суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
40.  Касаційне провадження у справі, що розглядається, відкрито з підстав, передбачених пунктами 1 частини четвертої  статті 328 КАС України.
41. Оскільки з матеріалів касаційної скарги вбачається, що відповідачем оскаржуються рішення суду апеляційної інстанцій лише в частині позовних вимог які були задоволені, тому оскаржуване рішення судом касаційної інстанції перевіряються лише в цій частині в межах доводів та вимог касаційної скарги.
42. Надаючи оцінку оскаржуваному судовому рішенню у межах доводів касаційної інстанції за правилами  статті 341 КАС України, Верховний Суд виходить із такого.
43. Спірні правовідносини, які склалися у цій справі, зводяться до питання (не)правомірності винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої  статті 37 Закону № 1404-VIII  (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа) та постанови про відкриття виконавчого провадження для реалізації вказаного стягнення.
44.  Колегія суддів зауважує, що Верховним Судом неодноразово викладалися    висновки у подібних правовідносинах щодо застосування  статті 27 Закону № 1404-VIII, в редакції діючій до 28.08.2018 (постанови 14.05.2020 у справі №640/685/19, від 29.07.2020 у справі №1340/5050/18, від 12.08.2020 у справі №1340/5053/18, від 15.10.2020 у справі №280/5959/19, від 28.10.2020 у справі №400/878/20, від 21.01.2021 у справі №640/3430/19, від 28.01.2021 у справі №420/769/19 та від 20.05.2021 у справі №640/32814/20), які підлягають застосуванню у цій справі.
45.  Практика Верховного Суду у цій категорії спорів є сталою та послідовною, а висновки, наведені у вищевказаних постановах, є релевантними до обставин цієї справи, тож колегія суддів не бачить підстав для відступу від них і надалі зауважує таке.
46. З урахуванням редакцій  Закону № 1404-VIII, які були чинними у період існування заборгованості позивача, база обрахунку виконавчого збору змінювалася, а саме: в період до 28.08.2018 розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28 серпня 2018 - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.
47. З установлених судами обставин цієї справи слідує, що державний виконавець під час прийняття оскаржуваних постанов від 08.04.2021 за ВП НОМЕР_1 визначив суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню з боржника у розмірі 94732,23 грн - враховуючи стягнення виконавчого збору під час виконання виконавчого провадження, що є залишком від суми 95742,51грн, тобто, 10 % від суми зазначеної у виконавчому документі - виконавчому листі №371/904/15-ц, виданого 25.08.2015.
48.  Тож державний виконавець визначив суми виконавчого збору у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчими документами, застосувавши таким чином фактично  Закон № 1404-VIII  у редакції  Закону № 2475-VIII.
49.  Відповідно до  статті 58 Конституції України  закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
50.  Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 у справі № 1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої  статті 58 Конституції України  та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
51.  У постановах від 28.01.2021 у справі № 420/769/19, від 22.01.2021 у справі № 400/4023/19, від 21.01.2021 у справі № 640/3430/19, від 12.08.2020 у справі № 1340/5053/18, від 28.10.2020 у справі № 400/878/20 Верховний Суд констатував, що положення  статті 27 Закону № 1404-VІІІ  у редакції, яка була чинна до 28.08.2018, зменшували відповідальність позивача як боржника у порівнянні з нормами  статті 27 Закону № 1404-VІІІ  у редакції, яка була чинна після 28.08.2018 (Закон № 2475-VIII), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.
52.  З урахуванням того, що внесені  Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII  зміни до  статті 27 Закону № 1404-VІІІ  погіршили становище боржника - ОСОБА_1 , а також того, що виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 94732,23 грн.
53.  Верховний Суд констатує, що факт повернення виконавчого документа стягувачу є належною та достатньою підставою для стягнення з боржника виконавчого збору, водночас, за обставин цієї справи, розмір такого виконавчого збору становить 10 відсотків фактично стягнутої суми, а не суми що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом.
54.  Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.
55. Посилання скаржника на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 25.05.2023 у справі №420/1233/19 та від 30.06.2021 у справі № 460/2478/19 є помилковими, оскільки у справі №420/1233/19 виконавче провадження було відкрито за правилами  Закону України від 21    квітня 1999    року №    606-XIV «Про виконавче провадження»  , в редакції, які діяли на той час, а справа № 460/2478/19 стосується правовідносин, що виникли після внесення змін до  статті 27 Закону №1404-VІІІ  (після 28.08.2018).
56. За таких обставин, Верховний Суд вважає, що рішення суду апеляційної інстанції у цій справі постановлено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні.
57. Доводи та аргументи скаржника не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і свідчать про незгоду позивача із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
58. Відповідно до частини першої  статті 350 КАС України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених  статтею 341 цього Кодексу  межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
59. Враховуючи наведене, Суд не встановив порушень норм матеріального та  процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції.
VIІ. Судові витрати
60. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями  341,  345,  349,  350,  355,  356,  359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) залишити без задоволення.
2. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О. А. Губська

Судді                                                                                          М.В. Білак

                                                                                          В.Е. Мацедонська