УХВАЛА
 
5 лютого 2024 року
м. Київ
справа № 484/3/21
провадження № 51-4217 ск 23
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої               ОСОБА_1 ,
суддів            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянувши касаційну скаргу з доповненнями до неї засудженого ОСОБА_4 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 серпня 2021 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року,
встановила:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у  касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2, частин 3, 5 цієї норми процесуального права. 
Відповідно до ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається правове обґрунтування заявлених скаржником вимог, адже суд касаційної інстанції є  судом права, а не факту і може скасувати чи змінити оскаржені судові рішення лише на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу. При цьому слід мати на увазі, що згідно з положеннями статей 433, 438 КПК суд касаційної інстанції не перевіряє повноти судового розгляду й висновків щодо фактичних обставин справи, а при здійсненні провадження виходить з обставин, установлених у рішеннях судів нижчих інстанцій.
Зазначене при зверненні до Верховного Суду засуджений залишив поза увагою.
За змістом поданої скарги, у ній ОСОБА_4 , заперечуючи обґрунтованість засудження, посилається на неповноту судового розгляду й невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що не є предметом перевірки за правилами касаційної процедури. Крім того, на таких підставах суд касаційної інстанції не вправі скасувати чи змінити оспорювані рішення. 
Скаржником також не наведено обґрунтування допущення судами при здійснення провадження таких порушень норм процесуального права, які в  аспекті ст. 412 КПК, є істотними та тягнуть за собою обов`язкове скасування вироку й ухвали на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.
Разом із цим засудженим у скарзі не сформульовано вимог з урахуванням ст.  436 КПК, якою регламентовано повноваження суду за наслідками розгляду касаційної скарги. ОСОБА_4 викладено суперечливе і таке, що не  узгоджується з указаною нормою права прохання про скасування вироків (хоча апеляційним судом було постановлено ухвалу) і призначення нового розгляду в  суді першої інстанції з одночасним закриттям кримінального провадження та кваліфікацією діяння за більш м`яким законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Також засудженим до скарги не додано повного тексту ухвали суду апеляційної інстанції, яка оскаржується.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу з доповненнями до неї засудженого ОСОБА_4 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 серпня 2021  року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                         ОСОБА_5