Справа № 344/10821/23 
Провадження № 33/4808/170/24 
Категорія ст.126 ч.5 КУпАП  
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 липня 2023 року, -

                                                       в с т а н о в и в :

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять), без оплатного вилучення транспортного засобу  та стягнуто судовий збір. 
На вказану постанову суду ОСОБА_1 15.01.2024 року, поза межами строків, встановлених законом на апеляційне оскарження постанови суду, повторно, подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження. 
В обґрунтування клопотання посилається на те, що строк на апеляційне оскарження він не пропустив, оскільки вказаний строк повинен рахуватись з дня отримання представником повного тексту рішення суду. Зокрема, копія рішення отримана 24.12.2020 року, а апеляційну скаргу подано 23.01.2021 року. Вказує, що при обмеженні апеляційного оскарження судового рішення порушується його право на доступ до правосуддя.
Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.
Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Так, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Так, зі змісту матеріалів справи вбачається, що постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення 
15 січня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови суду. 
Вважає, що строк на апеляційне оскарження він не пропустив, оскільки вказаний строк повинен рахуватись з дня отримання представником повного тексту рішення суду. Вказує, що копія рішення отримана 24.12.2020 року, а апеляційну скаргу подано 23.01.2021 року. 
Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 вже двічі звертався з апеляційною скаргою на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 липня 2023 року та  мотивував необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження саме тим, що невчасно отримав копію судового рішення суду першої інстанції.  
Так, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року ОСОБА_1 повернуто апеляційну скаргу, оскільки апеляція подана за межами строку, який передбачено законом на апеляційне оскарження і апелянт не заявляє клопотання про поновлення цього строку.
24.11.2023 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому він стверджував, що копію повного тексту постанови Івано-Франківського міського суду від 20.07.2023 року він отримав 24.10.2023 року.
04 грудня 2023 року постановою Івано-Франківського апеляційного суду було відмовлено ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження, постанови, оскільки не було встановлено поважних причин, які свідчили про те, що протягом вказаного строку він не мав можливості оскаржити судове рішення. Апеляційний судом було зазначено про те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду слід відраховувати з моменту проголошення постанови, а не отримання її копії.
Таким чином, апеляційною інстанцією вже вирішувалось питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду і апелянту було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження судового рішення.
В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апелянт не посилається на обставини, яким суд апеляційної інстанції не надавав відповідну оцінку раніше.
Апеляційний суд враховує, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. ( справа «Брумареску проти Румунії») .
В основі принципу юридичної визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.
Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.
Апеляційний суд звертає увагу, що за таких обставин, апелянт має можливість звернутись з новим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарженні тільки за умови, що у вказаному клопотанні він наводить нові правові підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження та вказує нові поважні причини, яким не було надано відповідну правову оцінку апеляційною інстанцією.
Апелянт повинен не тільки вказати, які саме причини перешкоджали йому своєчасно оскаржити судове рішення, надати відповідні дані, які підтверджують реальну існування вищевказаних причин, а і вказати, чому він не мав можливості зазначити вищевказані доводи раніше.
Разом з тим, у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 знову посилається на обставини, яким вже було надано відповідну правову оцінку апеляційним судом та вказує, що правовою підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду є несвоєчасне отримання судового рішення суду першої інстанції. 
При цьому, у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає обставини, які взагалі не відповідають дійсності, оскільки вказує, що копія рішення була отримана 24.12.2020 року, а апеляційну скаргу подано 23.01.2021 року, хоча він оскаржує постанову суду, яку було ухвалено 20.07. 2023 року.  
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Суд може поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, якщо цей строк було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
Апеляційний суд виходить з того, що апелянтом не наведено нових доводів щодо поважності причин на поновлення строку апеляційного оскарження, які б свідчили про наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 раніше вже звертався із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду і вказаним доводам було надану відповідну правову оцінку судом апеляційної інстанції, вважаю, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                                       
                                                        п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 липня 2023 року.
Повернути апеляційну скаргу з додатками апелянту.

Суддя Івано-Франківського 
апеляційного суду                                                                              О.П. Васильєв